233 № 233/421/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.

секретаря Теліціної О.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачки та третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 в особі представника адвоката Шамардіна В.М. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 08 травня 2009 року ОСОБА_6 склав заповіт на його користь. Згодом ОСОБА_6 одружився із ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Через три дні після смерті спадкодавця він приїхав до м.Костянтинівки, але відповідачка ОСОБА_4 , не зважаючи на наявність заповіту, відповідно до якого ОСОБА_6 заповів на його користь все належне йому майно, в тому числі, і будинок АДРЕСА_1 , не впустила його до будинку. Він повідомив ОСОБА_4 про намір прийняти спадщину після смерті ОСОБА_6 , проте у зв`язку з обставинами, що виникли за місцем його роботи, був вимушений повернутись за місцем свого постійного проживання до Азербайджану. Навесні 2020 року в Україні та в Азербайджані було запроваджено карантин з метою запобігання поширенню COVID-19, кордони між державами були закриті, зважаючи на що він не міг приїхати до України та з цих же причин не міг у строки встановлені законом звернутись до нотаріальної контори за місцем проживання з метою подання заяви про прийняття спадщини. В квітні 2020 року довіреністю він уповноважив ОСОБА_7 на вчинення дій, пов`язаних з оформленням спадщини після смерті ОСОБА_6 , проте заяву про прийняття спадщини від останньої в державній нотаріальній конторі прийнято не було. Відповідачка по справі ОСОБА_4 приховала від нотаріуса інформацію про існування заповіту ОСОБА_6 , складеного на його ім`я, а після оформлення спадщини, продала будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , якого неодноразово повідомляли про те, що право ОСОБА_4 на спадкування є спірним.

Позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю 2 місяці для прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 квітня 2021 року строк проведення підготовчого провадження по даній справі продовжено на 30 днів.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача адвокат Шамардін В.М. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що ОСОБА_3 постійно мешкає в Азербайджані, на поховання спадкодавця ОСОБА_6 він не встиг, оскільки прилетів до України 13 листопада 2019 року та перебував у Костянтинівці нетривалий проміжок часу у зв`язку з тим, що були придбані білети у зворотньому напрямку. Оскільки ОСОБА_4 не пускала його до успадкованого будинку, позивач вимушений був звертатись до поліції, разом з представниками якої пред`явив останній заповіт, повідомивши про намір оформлювати спадщину після смерті ОСОБА_6 . Під час нетривалого перебування в м.Костянтинівка намагався звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте цьому завадило відсутність офіційного перекладу його паспорту з азербайджанської мови на українську та відсутність у нього свідоцтва про смерть ОСОБА_6 . Вважає, що ОСОБА_3 пропущено строк на прийняття спадщини з поважних причин - віддаленістю місця проживання та карантинними обмеженнями, які були запровадженні в України та в Азербайджані з метою запобігання розповсюдження COVID-19.

Представник відповідачки ОСОБА_4 та третьої особи ОСОБА_5 адвокат Ісаєв Є.А. заперечував проти задоволення позовних вимог, пославшись в обґрунтування заперечень на необґрунтованість позову та відсутність поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 приїжджав до м.Костянтиніка, де знаходився декілька днів, отже мав можливість звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але не зробив цього. Крім того, позивач по справі уповноважив ОСОБА_7 бути його представником з питань оформлення спадщини довіреністю, яка була посвідчена 16 травня 2020 року, тобто вже після спливу передбаченого законом строку на прийняття спадщини.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 постійно мешкає в Азербайджані, після смерті ОСОБА_6 приїжджав до м.Костянтинівка на декілька днів - з 13 по 16 листопада 2019 року. Позивач показував ОСОБА_4 заповіт в присутності працівників поліції, яких вимушений був викликати з огляду на те, що відповідачка перешкоджала йому потрапити до успадкованого будинку. ОСОБА_3 під час свого приїзду до м.Костянтинівка разом із ОСОБА_8 ходив до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 , проте не зміг подати заяву через відсутність офіційного перекладу паспорту та відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця, яке відмовилась надати ОСОБА_4 . Вона підтримувала зв`язок із ОСОБА_3 після його від`їзду до Азербайджану і зі слів останнього їй відомо про те, що у зв`язку з карантинними обмеженнями, запровадженими як в Україні, так і за місцем його постійного проживання, спроби подати заяву про прийняття спадщини в Азербайджані виявились безрезультатними. Одразу після того, як після жорстких обмежень відкрились нотаріальні контори, позивач оформив на її ім`я довіреність (а.с.8), якою уповноважив вчиняти дії щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 . Вона отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_6 , проте в нотаріальній конторі було відмовлено у прийнятті її заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 ОСОБА_5 був обізнаний про спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо будинку.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 постійно мешкає в Азербайджані. Під час свого приїзду до м.Костянтинівка в період часу з 13 по 16 листопада 2019 року жив у неї вдома, оскільки ОСОБА_4 не впустила його до успадкованого будинку та відмовилась дати свідоцтво про смерть ОСОБА_6 . Вона супроводжувала позивача по справі під час його візиту до Костянтинівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 і їй відомо, що заяву про прийняття спадщини у ОСОБА_3 не прийняли через відсутність офіційного перекладу паспорту з азербайджанської мови на українську та відсутність свідоцтва про смерть спадкодавця.

З`ясувавши позицію сторін, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 травня 2009 року, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.75, 75 на звороті).

Відповідно до заповіту, посвідченого 08 травня 2009 року ОСОБА_6 заповів все майно, яке виявиться йому належним на день його смерті ОСОБА_3 (а.с.5,60,69).

23 жовтня 2010 року ОСОБА_6 уклав шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.70) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.67-68).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7,63).

ОСОБА_6 за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідок КП «Служба єдиного замовника» від 19 грудня 2016 року № 2508 (а.с.6) від 12 грудня 2019 року (а.с.66).

Судом досліджено копію спадкової Справи після смерті ОСОБА_6 (а.с.58-94).

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 Костянтинівською державною нотаріальною конторою 17 грудня 2019 року заведено спадкову справу № 677/2019, в рамках якої видано наступні свідоцтва про право на спадщину: № 3-197 від 07 липня 2020 року, № 3-198 від 07 липня 2020 року; № 1-178 від 14 липня 2020 року (а.с.51-52).

Відповідачка ОСОБА_4 17 грудня 2019 року звернулась до Костянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка - ОСОБА_6 (а.с.61).

07 липня 2020 року ОСОБА_4 звернулась до Костянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 (а.с.73).

Державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори 07 липня 2020 року ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 3-197 після смерті ОСОБА_6 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.81).

07 липня 2020 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Темір Т.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 3-198 після смерті ОСОБА_6 на спадкове майно автомобіль марки ВАЗ модель 2103, 1976 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.82).

14 липня 2020 року ОСОБА_4 звернулась до Костянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0526 га кадастровий номер :00:008:0631 (а.с.87,89-90).

14 липня 2020 року державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Темір Т.М. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-178 після смерті ОСОБА_6 на спадкове майно земельну ділянку площею 0,0526 га кадастровий номер :00:008:0631, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.92).

06 жовтня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу відповідно до п.п.1,2 якого ОСОБА_4 продала останньому належний їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 липня 2020 року № 3-197 будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32-34).

06 жовтня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу відповідно до п.п.1,2 якого ОСОБА_4 продала останньому належну їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 2020 року № 3-178 земельну ділянку кадастровий номер :00:008:0631, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.29-31).

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином Азербайджану (а.с.9-11, 105-106).

З копії паспорта ОСОБА_3 вбачається, що з 13 листопада 2019 року до 16 листопада 2019 року він перебував в Україні, а 17 листопада 2019 року повернувся до Азербайджану (а.с.101 на звороті).

15 листопада 2019 року начальником Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 з приводу перешкод з боку ОСОБА_4 у володінні успадкованим майном, затверджено висновок, яким останньому рекомендовано звернутись до суду (а.с.46).

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В силу ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як встановлено з досліжених судом доказів, спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже позивач ОСОБА_3 мав звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач послався на проживання за межами України та на запровадженням карантинних обмежень, спрямованих на запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 з березня 2020 року як на території Азербайджану, так і на території України.

В судовому засіданні з пояснень свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та копії паспорту позивача по справі суд дійшов висновку про те, що останній постійно проживає в Азербайджанській Республіці, є громадянином цієї держави.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року N 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України з 12 березня 2020 року встановлений карантин, який є продовжений до теперішнього часу.

Як вбачається з листа Посольства України в Азербайджані від 10 червня 2021 року № 6131/КВ/500-70, в контексті вжиття заходів, спрямованих на запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 з 15 березня 2020 року на території Азербайджану запроваджено карантинні обмеження, які діють до 01 серпня 2021 року (а.с.104).

Доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини про запровадження на території України, Азербайджану протиепідемічних заходів та певних обмежень, встановлених проти поширення коронавірусної хвороби підтверджуються матеріалами справи (а.с.104) та, окрім того, є загальновідомим фактом.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Крім того, в даному випадку має бути дотриманий та підлягає застосуванню принцип «пропорційності», який передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

На переконання суду, зазначені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини - віддаленість місця проживання та карантинні обмеження, які були запровадженні в України та в Азербайджані з метою запобігання розповсюдження COVID-19 у сукупності є об`єктивними, істотними та такими, що створили суттєві труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому є достатні підстави для задоволення позову та визначення ОСОБА_3 додаткового строку для прийняття спадщини у два місяці з моменту набрання рішенням законної сили, що є достатнім строком для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 10, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці з моменту набрання рішенням законної сили, для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Костянтинівка Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 2 липня 2021 року.

Суддя