ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого:

судді-доповідача Абрамова П.С.,

суддів Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

при секретарі Зеленькій О.І.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2020 року, ухвалене суддею Ланна Я.О. в період часу 11:11:53 год. до 15:35:05 год.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми,

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду справи встановлено, що під час розгляду судової справи ОСОБА_1 змінювала прізвище на ОСОБА_3 , а потім знову на Нирковську, в зв`язку з чим далі по тексту судового рішення під ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розуміється одна і та ж особа.

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

23.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошову суму еквівалентну 60 000,00 доларів США. з підстав, визначених ст.ст. 635, 1217, 1281 ЦК України.

В січні 2020 року позивачка уточнила свої позовні вимоги прохаючи стягнути зі ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію в сумі 1 505 400,00 грн., що є еквівалентною 60 000,00 доларів США. (а. с. 51-57 т.1)

Вказувала, що 12.03.2015 між нею та ОСОБА_5 , в інтересах якої діяла її донька ОСОБА_2 , був укладений попередній договір за умовами якого ОСОБА_5 зобов`язувалася передати у власність житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 84,8 кв.м., а вона зобов`язувалася сплатити грошову суму в розмірі 1 080 000,00 грн., що еквівалентно 60 000,00 доларів США.

У забезпечення виконання умов договору вона сплатила 243 000,00 грн., що є еквівалентно 13 500,00 доларів США.

В попередньому договорі сторони визначили, що в разі невиконання ОСОБА_5 умов договору, остання сплачує подвійний розмір отриманої суми, саму суму та 100% штраф від отриманої суми.

Сторони визначили дату оформлення договору купівлі-продажу - 13.07.2015. В подальшому сторони визначили строк укладення договору 01.09.2016.

Під час підготовки до укладення договору купівлі-продажу було з`ясовано, що в цьому будинку зареєстрований малолітній внук ОСОБА_5 - ОСОБА_6 .

З дозволу органу опіки та піклування ОСОБА_7 , за свої кошти придбала для малолітньої дитини 16/1000 квартири АДРЕСА_2 .

Після чого ОСОБА_5 видала власноручно написану розписку про отримання нею повної суми зазначеної в договорі - 60 000,00 доларів США.

Однак в подальшому ОСОБА_5 та її довірена особа ОСОБА_2 відмовилися від укладення договору та 05 серпня 2016 року уклали між собою договір про відчуження будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. ЇЇ спадкоємицею є ОСОБА_2 ( а.с. 2-7)

В ході судового розгляду справи представником відповідача - адвокатом Коваленком М.В. подано клопотання про застосування строків позовної давності. ( а. с. 111-114 т. 2)

17.11.2020 ОСОБА_7 до суду подано заяву про поновлення строків позовної давності, зазначено, що вона вважає поважною причиною ту обставину, що постановою Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 у справі №640/19574/16 ц в задоволенні її позовних вимог про переведення на неї прав та обов`язків покупця було відмовлено, тому саме з цієї дати вважає початок строку позовної давності. (а.с.130 т. 2)

Рух справи в суді

Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 10.12.2019 цивільну справу передано за підсудністю до Чутівського районного суду Полтавської області в зв`язку з тим, що відповідач проживає на території Чутівського району. ( а. с. 37 т.1 )

Ухвалою судді Чутівського районного суду Полтавської області від 31 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження. ( а. с. 59 т.1)

В лютому 2020 року ОСОБА_8 подала уточнення до позовних вимог.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 23 червня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_8 про прийняття змін до позовної заяви відмовлено.(а.с.124-135 т.1, а.с. 63-65 т. 2)

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 23 червня 2020 року підготовче провадження у справі закрито.(а.с. 66 - 67 т.2)

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 грошову суму в розмірі 486 600,00 грн., що є еквівалентом 27 000,00 доларів США.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 3 102,42 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2020 року скасувати в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказує, що місцевий суд не дослідив та не встановив причин невиконання зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу від 12.03.2015 та хто із сторін не виконав умови цього договору.

Суд позбавив представника відповідача можливості брати участь в судовому засіданні, безпідставно відмовивши у відкладенні розгляду справи в зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Невірно застосовано судом вимоги ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України. Поважні причини для поновлення строку позовної давності відсутні, та відсутні підстави вважати, що строки позовної давності переривалися чи зупинялися, про що свідчать правові висновки Верховного Суду, висловлені в постановах від 23.12.2018 у справі №663/2070/15-ц та постанові від 26.11.2019 у справі №914/3224/16.

Зазначено про порушення місцевим судом процесуальних вимог щодо вмотивованості судового рішення, про що наголошувалося в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Суомінен проти Фінляндії», « Хаджинастасиу проти Греції» та «Гірвісаарі проти Фінляндії».

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як встановлено місцевим судом 12.03.2015 між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , в інтересах якої діяла її донька ОСОБА_2 , було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Подкуйло Т.В. згідно з яким сторони домовилися, що в строк до 18 год. 30.07.2015 ОСОБА_5 зобов`язувалася передати у власність ОСОБА_8 шляхом укладення договору купівлі-продажу належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , а ОСОБА_8 зобов`язувалася сплатити за вказаний будинок 1 080 000,00 грн., що еквівалентно 60 000,00 доларів США.

Згідно п.3 договору ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_8 грошове забезпечення у розмірі 243 000,00 грн., що еквівалентно 13 500,00 доларів США.

Сторони в п.4 попереднього договору передбачили, що у разі порушення умов попереднього договору продавцем, повертається подвійна сума завдатку та сплачується штраф у розмірі 100% грошового забезпечення, а в разі покупцем, грошове забезпечення залишається у продавця.

П.6 попереднього договору сторони визначили, що якщо протягом п`яти діб після 30.07.2015 сторони не виконають умови попереднього договору зобов`язання за цим договором припиняються.

Своїх зобов`язань за договором ОСОБА_5 не виконала, а 05.08.2016 уклала договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку із своєю донькою ОСОБА_2 .

Для захисту своїх прав у 2016 році ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом про переведення на неї прав та обов`язків покупця, справа №640/19574/16-ц. Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19.10.2018 її позовні вимоги було задоволено, однак постановою Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 рішення суду було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Місцевий суд встановив, що з даної дати 16.10.2019 розпочався відлік початку строку позовної давності.

Також місцевий суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, а її спадкоємицею є донька - ОСОБА_2 , яка як спадкоємець у відповідності з вимогами ст.1281 ЦК України повинна відшкодувати борги спадкодавця.

Судом також встановлено, що стягненню підлягає передана в якості грошового забезпечення сума у розмірі 243 000,00 грн., що еквівалентно 13 500,00 доларів США та визначений попереднім договором штраф у розмірі 100% вказаної суми 243 000,00 грн., що еквівалентно 13 500,00 доларів США.

Всього 486 000,00 грн., що еквівалентно 27 000,00 доларів США.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про задоволення позовних вимог суперечать матеріального та процесуального права.

У відповідності з вимогами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В зв`язку з чим, апеляційному перегляду підлягають лише рішення та висновки місцевого суду в частині задоволених позовних вимог. В іншій частині рішення місцевого суду сторонами не оскаржено та апеляційний суд не вбачає підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги.

Згідно ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

У відповідності з вимогами ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі №520/7281/15-ц, постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі №640/6274/16-ц, визначено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Щодо преклюзивних строків пред`явлення вимог до спадкоємців, кола спадкоємців та меж відповідальності .

В позовній заяві позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Однак як з`ясовано в ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а. с. 243 т. 2)

З наявних в матеріалах справи доказів убачається, що ОСОБА_10 є громадянкою України, зареєстрована в АДРЕСА_1 , має вид на проживання в АДРЕСА_3 .

Також факт, що ОСОБА_5 проживала на території Російської Федерації підтверджується копією попереднього договору від 12.03.2015, в якому зазначено про проживання ОСОБА_5 на території Російської Федерації.(а. с. 8-10 т.1, а. с. 115 т. 2)

Відповідачка у справі ОСОБА_2 , яка є донькою ОСОБА_5 , яка прийняла після смерті ОСОБА_5 спадщину, подавши у нотаріальну контору заяву про вступ у спадщину.(а.с. 244 т. 2)

На даний час свідоцтво про право на спадщину нею не оформлено.

Відомостей про спадкову масу матеріали справи не містять.

У відповідності із Державними реєстрами речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за померлою ОСОБА_5 нерухомі об`єкти права власності не зареєстровані.

До суду з позовом до спадкоємців ОСОБА_8 звернулася 23 жовтня 2019 року.

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 про смерть ОСОБА_5 стало відомо під час розгляду справи у Харківському апеляційному суді.

ОСОБА_1 вказує, що їй стало відомо про смерть ОСОБА_5 у квітні 2019 року під час розгляду справи №640/19574/16-ц в Харківському апеляційному суді.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень (номер в реєстрі https://reyestr.court.gov.ua/Review/80945773) ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року провадження у справі було зупинено в зв`язку зі смертю ОСОБА_5 .

Таким чином позивачці достовірно було відомо про смерть ОСОБА_5 у лютому 2019 року з 03 квітня 2019 року.

Із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (т.2 а.с 244) вбачається, що спадкоємець померлої відповідач у справі ОСОБА_2 08.07.2019 прийняла спадщину - подавши до нотаріальної контори заяву про вступ у спадщину.

Вимоги до спадкоємців ( позовна заява до суду) було подано 23 жовтня 2019 року, тобто з дотриманням шестимісячного строку, встановленого ч.3 ст.1281 ЦК України з дня коли стало відомо про спадкоємців, які прийняли спадщину.

Місцевим судом встановлено, що 12.03.2015 між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , в інтересах якої діяла її донька ОСОБА_2 , було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Подкуйло Т.В. згідно з яким сторони домовилися, що в строк до 18 год. 30.07.2015 ОСОБА_5 зобов`язувалася передати у власність ОСОБА_8 шляхом укладення договору купівлі-продажу належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , а ОСОБА_8 зобов`язувалася сплатити за вказаний будинок 1 080 000,00 грн., що еквівалентно 60 000,00 доларів США.

Суд вірно встановив, що в обумовлений сторонами строк умови договору виконано не було.

Згідно п.3 договору ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 243 000,00 грн., що еквівалентно 13 500,00 доларів США.

П.6 попереднього договору сторони визначили, що якщо протягом п`яти діб після 30.07.2015 сторони не виконають умови попереднього договору зобов`язання за цим договором припиняються.

Своїх зобов`язань за договором ОСОБА_5 не виконала, а 05.08.2016 уклала договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку із своєю донькою ОСОБА_2 .

Зазначення в апеляційній скарзі про те, що суд не з`ясував, з яких причин не було укладено договір купівлі-продажу житла, не є належним доказом відсутності ухилення ОСОБА_5 від укладення договору.

Врахувавши умови попереднього договору місцевий суд вірно дійшов висновку про те, що розмір грошових коштів, переданих в згідно попереднього договору в сумі 243 000,00 грн. еквівалентній 13 500,00 доларів США є борговим зобов`язанням, яке спадкоємці зобов`язані відшкодувати.

Місцевий суд також дійшов висновку про те, що спадкоємці зобов`язані відшкодувати передбачений п.4 попереднього договору штраф у розмірі 100% від отриманої суми еквівалентної 13 500,00 доларів США. Однак в цій частині рішення місцевого суду суперечить вимогам матеріального права.

Сторони в п.4 попереднього договору передбачили, що у разі порушення умов попереднього договору продавцем, повертається подвійна сума завдатку та сплачується штраф у розмірі 100 % грошового забезпечення, а в разі покупцем, грошове забезпечення залишається у продавця.

У відповідності із вимогами ч.2 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

В матеріалах справивідсутнє судове рішення на підтвердження факту, що за життя ОСОБА_5 ухвалювалося судове рішення про стягнення із неї штрафу згідно п.4 попереднього договору.

Таким чином штраф передбачений п.4 попереднього договору не є спадковою масою та спадкоємці не повинні його відшкодовувати.

В зазначеній частині позовні вимоги є безпідставними.

Таким чином межі відповідальності спадкоємців необхідно визначити в сумі, еквівалентній 13 500,00 доларів США, яка фактично була передана на виконання умов попереднього договору.

У відповідності з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_2 не довела факту відсутності спадкового майна, його обсягу та вартості, диспозитивно розпорядившись своїми процесуальними правами та взявши на себе всі правові наслідки ненадання доказів у справі.

Щодо пред`явлення до спадкоємця вимог по яких сплинув строк позовної давності.

За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелюватися із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення у справі "Фінікарідов проти Кіпру" від 20.12.2007).

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом.

За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства.

Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами. (Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 травня 2018 року по справі №903/509/17)

17.11.2020 ОСОБА_1 до суду подано заяву про поновлення строків позовної давності, зазначено, що вона вважає поважною причиною ту обставину, що постановою Харківського апеляційного суду від 16.10.2019 по справі №640/19574/16 ц в задоволенні її позовних вимог про переведення на неї прав та обов`язків покупця було відмовлено, тому саме з цієї дати вважає початок строку позовної давності. (а.с.130 т. 2)

З`ясувавши обставини справи апеляційний суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку позовної давності.

Місцевий суд дійшов висновків, що позивачка дізналася про порушення свого права лише після набрання чинності постановою Харківського апеляційного суду від 16.10.2019.

Однак зазначений висновок місцевого суду є помилковим.

Як убачається з копій судових рішень у справі №640/19574/16-ц ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами про переведення на неї прав та обов`язків покупця житлового будинку в АДРЕСА_1 , з тих підстав, що 05.08.2016 ОСОБА_5 продала спірний будинок ОСОБА_2 . Також вказувала, що вона, як орендар будинку, має переважне право на його придбання згідно з вимогами ст.ст. 777, 764, 822 ЦК України.

Таким чином предмет спору та матеріально правові підстави позову у справі №640/19574/16-ц є іншими та не переривають строк позовної давності.

В зазначеній частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а висновки місцевого суду в частині визначення початку перебігу строку позовної давності є помилковими.

Пред`явлення позову про переведення прав та обов`язків покупця не може бути визнаний і поважною причиною пропуску строку позовної давності щодо стягнення грошових коштів переданих за попереднім договором.

Не перериває строків позовної давності і розписка від 19.07.2016 (а.с.19 т.1) у відповідності із змістом якої ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_5 отримала суму в 12 500,00 доларів США в рахунок кінцевого розрахунку за покупку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , продаж якої сторони визначили в сумі 60 000,00 доларів США відповідно попереднього договору від 12.03.2015, та що сторони зобов`язуються оформити нотаріально договір купівлі-продажу до 01.09.2016.

Як вбачається з п.1, 4, 5, 6 укладеного між сторонами попереднього договору від 12.03.2015 договір купівлі-продажу повинен був бути укладений 30.07.2015. Якщо за п`ять днів після спливу даного терміну не буде укладений договір купівлі-продажу, або жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення, зобов`язання за цим договором припиняються.

Продовження терміну для укладення договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлено відповідним нотаріально посвідченим договором.

Зазначена розписка нотаріально не посвідчена, та не може бути належним доказом щодо продовження терміну дії попереднього договору чи вважатися дією, яка свідчить про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку.

Крім того, місцевий суд вказану розписку належним доказом не визнав, та в цій частині сторони судове рішення не оскаржили.

Не перериває строк позовної давності та не є підставою для поновлення строку позовної давності і долучена в ході апеляційного розгляду справи, ухвала суду про факт звернення позивачки до суду з позовом про стягнення подвійної суми завдатку, оскільки цей позов за заявою позивача залишений без розгляду, ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 16 травня 2016 року, у справі №640/1188/16-ц. Зі зміст ухвали суду не вбачається, що позов був залишений без розгляду в зв`язку з досягненням сторонами спільної домовленості щодо вирішення спору, що можна було б за обставинами справи розцінювати як переривання строку позовної давності.(а.с. 224 т.2).

У відповідності до ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

В подальшому, в межах строків позовної давності позивачка обрала інший спосіб захисту порушеного права, звернувшись до суду з позовом про переведення на неї прав та обов`язків покупця, чому вище було надано правовий аналіз.

Таким чином строк позовної давності за вимогами про стягнення переданих згідно попереднього договору грошових коштів, розпочався з 05 серпня 2015 року, а закінчився 04 серпня 2018 року.

У відповідності із вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином до спадкоємців перейшло і право заперечувати проти позовних вимог в зв`язку з пропуском строків позовної давності до основних вимог.

В ході судового розгляду справи представником відповідача - адвокатом Коваленком М.В. подано клопотання про застосування строків позовної давності. (а.с. 111-114 т. 2)

Зазначене клопотання є обґрунтованим, та в цій справі підлягають застосуванню правові наслідки пропуску строків позовної давності, які поширюються і на спадкові правовідносини - заявлення до спадкоємців вимог, по яких сплинув строк позовної давності.

Інші доводи скарги

Решта доводів апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом вимог процесуального права, зокрема в частині невизнання причин неявки відповідача та його представника в судове засідання поважними, та порушення вимог процесуального закону щодо вмотивованості судового рішення є необґрунтованими.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 23 червня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, судове засідання призначено на 17 липня 2020 року . (а.с. 66 - 67 т. 2).

Про день та час судового розгляду справи представник ОСОБА_2 - адвокат Коваленко М.В. був повідомлений належним чином, та подав клопотання про відкладення розгляду справи. ( а. с. 82 т. 2)

Судове засідання було відкладено на 17.08.2020, про що адвокат Коваленко М.В. був належним чином повідомлений 17.07.2020. (а.с. 91, 92 т.2)

07.09.2020 адвокат Коваленко М.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні. (а.с. 94 т. 2 ).

Судове засідання було відкладено на 12.10.2020, про, що адвокат Коваленко С.В. також був належним чином повідомлений. (а.с. 101 т. 2) 07.10.2020 адвокатом Коваленко М.В. було подано до суду клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції, яке судом було задоволено.(а.с..103-105 т.2)

В судовому засіданні 12.10.2020 було оголошено перерву до 17.11.2020, про що сторони належним чином повідомлені.

17.11..2020 судове засідання не відбулося в зв`язку з неможливістю проведення відеоконференції та призначено судове засідання на 11.12.2020.

Адвокат Коваленко В.М. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі .

В задоволенні зазначеного клопотання місцевий суд відмовив.

У відповідності з вимогами ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

У відповідності з вимогами ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

У відповідності до ч.4 даної статті: У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи, що процесуальні строки встановлені для розгляду справи спливли, судове засідання у справі призначалося не перший раз, строки на подання доказів у справі скінчилися, жодних клопотань про поновлення процесуальних строків відповідачем та його представником не заявлялося, наявна повторна неявка відповідача в судове засідання, місцевий суд вірно відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Порушення процесуального закону відсутні. Розгляд справи за відсутності відповідача в даному випадку відповідає вимогам національного законодавства та не суперечить принципам справедливого судового розгляду закріпленого в ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

У відповідності з вимогами ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені апеляційним судом факти про те, що ОСОБА_1 пред`явила вимоги до спадкоємців померлої ОСОБА_5 про стягнення грошової суми в розмірі еквівалентній 13 500,00 доларів США, яка була передана у відповідності з попереднім договором від 12.03.2015, після спливу строку позовної давності про їх стягнення, який сплив за життя ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити з підстав пропуску строків позовної давності.

У стягненні суми еквівалентної 13 500,00 доларів США, як штрафу передбаченого п. 4 попереднього договору від 12.03.2015 необхідно відмовити за безпідставністю.

В зв`язку з чим рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 14 407,50 грн. підлягає відшкодуванню на користь ОСОБА_2 .

Керуючись п. 2 ч.1 ст.374, п п. 3,4, ч.1 ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 11 грудня 2020 року- скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування сплаченого судового збору 14 407 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.06.2021.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук