печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Печерський районний суд міста Києва в складі: головуючого - судді Волкової С.Я. за участю секретаря судових засідань Зінченко М.М., представника позивача ОСОБА_6., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Наталія Феліксівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

установив:

29.08.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Київської міської державної адміністрації, третя особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Н.Ф., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Позовна заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що 28.11.2017 р. Шостою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 815/2017; 07.05.2019 р. звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини його батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами розгляду заяви державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Н.Ф. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , при цьому рішенням Святошинського районного суду м. Києва встановлено факт родинних зв`язків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; тільки 02.05.2019 р. дізнався про її смерть, а також про прийняття ОСОБА_2 спадщини після помелої. Враховуючи, що ОСОБА_2 навмисно приховувала факт смерті ОСОБА_3 , вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019 р. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Наталія Феліксівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Постановою Київського апеляційного суду від 29.01.2020 р. залишено без змін ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2019 р.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2020 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.07.2020 р. за клопотанням позивача передано справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Наталія Феліксівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до Печерського районного суду м. Києва, матеріали справи надійшли до суду 10.09.2020 р., того ж дня передані судді Підпалому В.В. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями).

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. від 11.09.2020 р. заявлено самовідвід від розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Наталія Феліксівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

20.10.2020 р. матеріали справи передані судді Волковій С.Я. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями).

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Волкової С.Я. від 26.10.2020 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації, третя особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Наталія Феліксівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини прийнято до свого провадження.

Предметом спору є вимоги про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, заявлені ОСОБА_1 у заяві від 29.08.2019 р.

За приписами статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Так, 22.11.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, подано заяву про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та визнання права власності на спадкове майно; 25.11.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про доповнення позовної заяви; 24.02.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про доповнення позовної заяви; 06.10.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконними та скасування державної реєстрації, визнання незаконним та скасування рішення, визнання права власності, стягнення безпідставно набутих коштів; 17.11.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконними та скасування державної реєстрації, визнання незаконним та скасування рішення, визнання права власності, стягнення безпідставно набутих коштів.

При вивченні заяв ОСОБА_1 , що подані суду 22.11.2019 р., 25.11.2019 р., 24.02.2020 р., 06.10.2020 р. та 17.11.2020 р., встановлено, що не у кожному випадку подання заяви до суду ОСОБА_1 дотримувалися вимоги частини п`ятої статті 49 ЦПК України щодо додання до заяви доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи; при вивчення матеріалів справи встановлено, що станом на 20.10.2020 р., або дату передачі матеріалів справи судді Волковій С.Я., питання про прийняття заяв ОСОБА_1 від 22.11.2019 р., 25.11.2019 р., 24.02.2020 р. та від 06.10.2020 р. судом не було вирішено.

Статтею 49 ЦПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін. Частиною другою даної статті закріплено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Частиною третьою даної статті визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

При цьому суд, виходячи зі змісту заяв позивача про збільшення позовних вимог, про доповнення позовної заяви, про зміну предмету позову, а також змісту раніше поданої позовної заяви і конкретних обставин справи за позовом ОСОБА_1 , повинен розцінювати їх як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

У підготовчому засіданні 21.01.2021 р. об 11:00 год., проведеному за участі позивача, ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті поданих ним заяв, у тому числі заяви від 17.11.2020 р., оскільки вбачається, що змінюється і предмет, і підстави позову.

Ухвалою суду від 21.01.2021 р. за клопотанням позивача здійснено заміну первісного відповідача Київської міської державної адміністрації належним відповідачем - Київською міською радою.

Ухвалою суду від 12.03.2021 р. за клопотанням позивача залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 13.05.2021 р. закрито підготовче провадження у справі.

Відповідачем Київською міською радою відзив на позовну заяву не подано.

Відповідачем ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подано.

Третьою особою: державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Наталією Феліксівною пояснення щодо позову або відзиву не подано.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини справи, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, Україна у віці 78 років померла ОСОБА_3 , про що 03.07.2017 р. Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис за № 10613.

Відповідно до статтей 1216,1218 ЦК України перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) визнається спадкуванням. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , свої вимоги обґрунтовує частиною третьою статті 1272 ЦК України, відповідно до якої за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини; ОСОБА_1 просить також врахувати роз`яснення, викладені Пленумом Верховного Суду України у пункті 24 Постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування».

Пленум Верховного Суду України з метою забезпечення однакового застосування судами законодавства про спадкування у пункті 24 Постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» дав судам такі роз`яснення: особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. У разі коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК), такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. При переході за цих обставин спадкового майна як відумерлої спадщини до територіальної громади такий спадкоємець має право вимагати його передання в натурі, а у разі його продажу має право на грошову компенсацію на підставі статті 1280 ЦК.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 надано суду в якості письмового доказу копію постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих.№ 2420/02-31 від 08.05.2019 р., якою державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Н.Ф., на підставі заяви ОСОБА_1 вивчивши матеріали спадкової справи № 815/2017 щодо майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановила: 28.11.2017 р. Шостою Київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 815/2017 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 07.05.2019 р. до Шостої Київської державної нотаріальної контори надійшла заява № 588/02-14 ОСОБА_1 про прийняття спадщини його батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті його сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка долучена до матеріалів спадкової справи № 815/2017. Оскільки ОСОБА_1 пропустив строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті своєї тітки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , державний нотаріус, керуючись статтями 49, 50 Закону України «Про нотаріат», постановила, відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті його тітки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . У постанові від 08.05.2019 р. ОСОБА_1 роз`яснено право згідно статті 4 ЦПК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; роз`яснено право оскаржити постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії; роз`яснено зміст статтей 15, 16 ЦК України; ОСОБА_1 також надано суду в якості письмового доказу копію листа Шостої Київської державної нотаріальної контори № 3265/02-14 від 25.09.2019 р., яким державна нотаріальна контора повідомляє Брюховецькому АА., що 08.05.2019 р. за вих.№ 2420/02-31 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що ним не було додано до матеріалів спадкової справи № 815/2017 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 документів, що підтверджують родинні відносини з померлою, а також рішення суду, яке набрало законної сили, про продовження строку на прийняття спадщини; ОСОБА_1 також повідомлено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат» (нотаріальна таємниця) не має законних підстав для ознайомлення з матеріалами спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

При цьому зміст позовної заяви ОСОБА_1 , надані ним докази свідчать про те, що вже 29.08.2019 р. (дата звернення до суду) позивачу було відомо про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 , зокрема, позивачем в якості письмових доказів надано суду копії: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0004064 від 14.05.2019 р., що свідчить про те, що 13.05.2019 р. до Головного управління Національної поліції України у м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволоділа земельною ділянкою та грошовими коштами; постанови слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції України у м. Києві від 01.07.2019 р. про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , потерпілим у кримінальному провадженні № 0004064 від 14.05.2019 р., втім ОСОБА_1 із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини із особистих підстав звернувся до Київської міської державної адміністрації.

Суд вбачає, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду за захистом своїх прав, посилаючись в позовній заяві на роз`яснення, викладені Пленумом Верховного Суду України у пункті 24 Постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ігноруючи, що при розгляді справ про визначення додаткового строку для прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, спадкову справу № 815/2017 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не випробовував, стверджуючи, що є єдиним спадкоємцем щодо майна померлої ОСОБА_3 , на підтвердження означених обставин надав суду рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 р. у справі № 759/10421/19 за його заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не знайшли свого підтвердження належними доказами, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 р. у справі № 759/10421/19, на яке посилається ОСОБА_1 , скасоване постановою Київського апеляційного суду від 13.11.2019 р., цим же судовим рішенням заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Н.Ф., залишено без розгляду, інші докази позивача, суд не приймає до уваги, оскільки у судовому засіданні не досліджувалась поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд, враховуючи викладене, знаходиться позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, статтями1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 264-265, 352, 355ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Наталія Феліксівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач:Київське міська рада (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Третя особа:державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прокопенко Наталія Феліксівна (01021, м. Київ, вул. Інститутська, 13-А).

Повне рішення складено 24.06.2021 р.

Суддя Волкова С.Я.