ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5422/21 Справа № 210/2718/20 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/2718/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - Державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар Валентин Іванович, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дербін Дмитро Олександрович, на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року, яка постановлена суддею Сільченком В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 02 квітня 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії Державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар Валентина Івановича про скасування постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року винесену державним виконавцем та зобов`язати закінчити виконавче провадження №22226379 від 29.10.2010 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист па виконання рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. По даному виконавчому листу № 2-2813 від 08.10.2010 року відкрито виконавче провадження № 22226379 від 29.10.2010 року.

01.03.2019 року державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котарем В.І. винесена постанова про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірі 42092,80 грн.

Винесення вказаної постанови обґрунтовано тим, що на момент досягнення повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 84185,61 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Заборгованість, яка утворилась на момент досягнення повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 84185,61 грн., станом на 04.05.2020 року, погашена у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що з моменту набрання чинності частини 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідача виникло право на накладення штрафу на боржників у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, однак та обставина, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась до набрання чинності абз. З ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу виключає можливість для застосування даної норми лід час прийняття оскаржуваної постанови.

Посилаючись на викладене, просив суд: визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення штрафу від 01.03.2019 року, винесену державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар В. І.; визнати неправомірними дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар В. І. та зобов`язати Металургійний відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області закінчити виконавче провадження №22226379 від 29.10.2010 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар Валентина Івановича про скасування постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року, винесену державним виконавцем та зобов`язати закінчити виконавче провадження №22226379 від 29.10.2010 року - задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову про накладення штрафу від 01.03.2019 року винесену державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар В. І.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар В. І. та зобов`язано Металургійний відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області закінчити виконавче провадження №22226379 від 29.10.2010 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дербін Д.О., просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар Валентина Івановича про скасування постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року винесену державним виконавцем та зобов`язати закінчити виконавче провадження №22226379 від 29.10.2010 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постанова про накладення штрафу від 01.03.2019 року, винесена державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар В. І., відповідає вимогам ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», та ОСОБА_1 було пропущено процесуальний строк на оскарження дій державного виконавця, визначений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, заінтересованих осіб ОСОБА_2 та Державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котара В.І., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Давидову Н.О., які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист па виконання рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. По даному виконавчому листу № 2-2813 від 08.10.2010 року відкрито виконавче провадження № 22226379 від 29.10.2010 року (а.с. 4, 5).

22.01.2018 року державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі постанови державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гольник О.М. від 26.12.2017 року про передачу виконавчого провадження № 22226379, винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 22226379, яке надійшло за місцем мешкання боржника: АДРЕСА_1 , розмір заборгованості по аліментам на момент прийняття виконавчого провадження склав 68900,00 грн.

21.02.2019 син боржника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження досяг повноліття, заборгованість зі сплати аліментів на момент досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 склала 84185,61 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Державним виконавцем 01.03.2019 року винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувача у розмірі 42092,80 грн., та згідно ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» нараховано виконавчий збір у розмірі 8418,56 грн. (а.с. 44).

Заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-2813 від 08.10.2010 року, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, погашена боржником у повному обсязі 09.04.2020 року (а.с. 52).

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції, встановивши, що зміни до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, внесено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018 року, який вступив в дію з 28.08.2018 року, а тому притягнення боржника ОСОБА_1 до відповідальності за порушення, яке передбачено абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», є неправомірним, оскільки він не міг передбачити настання цієї відповідальності у зв`язку із несвоєчасністю такої сплати, й постанова про накладення штрафу від 01.03.2019 року підлягає скасуванню, а виконавче провадження закриттю.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2, частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до абзаців 3, 5 частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Згідно з частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15 (провадження №12-93гс18) та у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №2-01575/11 (провадження №14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі №545/2246/15-ц (провадження №14-639цс18), від 19 травня 2020 року у справі №754/2223/15-ц (провадження №14-568цс19).

В пункті 33 постанови від 19 травня 2020 року у справі №754/2223/15-ц (провадження №14-568цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що у зазначених постановах Велика Палата Верховного Суду зазначила, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законодавством умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в Законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Така пряма вказівка, зокрема, міститься у частині другій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка набула чинності 05 жовтня 2016 року, та відповідно до якої внесені зміни в ЦПК України. Ця редакція нормативного документа підлягає застосуванню у справі відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійщла висновку, що дії Державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар Валентина Івановича щодо винесення постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року та сама постанова, мають оскаржуватися в порядку адміністративного судочинства, шляхом подачі скарги до відповідного адміністративного суду, що не було враховано судом першої інстанції.

Згідно п.6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд не забезпечив належної організації судового розгляду справи та допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дербін Дмитро Олександрович, задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року скасувати та направити цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар Валентина Івановича та про скасування постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року винесену державним виконавцем, зобов`язання закінчити виконавче провадження №22226379 від 29.10.2010 року, до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 14 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: