Номер провадження: 22-ц/813/3553/21
Номер справи місцевого суду: 522/4298/18
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Одеської міської ради (за участі третьої особи - Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про визнання права власності на грошові вклади в порядку спадкування за законом, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Бондар В.Я. 24 липня 2019 року у м. Одеса, -

встановила:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОМР (за участі третьої особи - ПАТ «МТБ Банк» про визнання права власності на грошові вклади в порядку спадкування за законом (т. 1 а.с. 2-3).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є спадкоємцем майна за заповітом, складеним 15 січня 2016 року в Першій Одеській державній нотаріальній конторі ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та грошові вклади, що знаходяться на депозитних рахунках в ПАТ «Марфін Банк». Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та оформила частину майна у вигляді квартири. У видачі свідоцтва про право на спадщину на депозитні вклади нотаріус відмовила, оскільки відсутні родинні або шлюбні зв`язки із спадкодавцем, проте, ОСОБА_1 має право спадкування, адже рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року було встановлено факт проживання однією сім`єю з померлим.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2019 року позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення (т. 2 а..с. 10-12).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року у справі №681/1705/17 було встановлено, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю, мала спільний бюджет. Крім того, апелянт вважає, що матеріали справи не містять жодних належних доказів родинних відносин між померлим ОСОБА_4 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.2 а.с. 16-20).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті ( ч.1 ст. 1223 ЦК України).

Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5 ст. 1268 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2015 року між ПАТ «Марфін банк» та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №LD, згідно якого вкладник розмістив у банку грошові кошти у розмірі 5000 доларів США строком до 02 вересня 2015 року.

02 березня 2015 року між ПАТ «Марфін банк» та ОСОБА_4 укладено договір банківського вкладу (депозиту) №LD, згідно якого вкладник розмістив банку грошові кошти у розмірі 2000 євро до 02 вересня 2015 року.

Згідно листа ПАТ "МТБ Банк" №822/01-бт від 28 липня 2017 року, на ім`я ОСОБА_4 відкрито три рахунки, на яких зберігається 27 095,47 грн., 2 061,86 євро, 5 138,16 доларів США (т.1 а.с.25).

15 січня 2016 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого заповів належну йому квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №1-14 та посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Садовою Т.В. (т.1 а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.9).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/22129/16-ц від 30 травня 2017 року визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_4 (т.1 а.с.15-18).

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області у справі №681/1705/17 від 24 січня 2018 року встановлено факт, що ОСОБА_1 з жовтня 2014 року проживала однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 26).

Державний нотаріус Першої одеської державної нотаріальної контори Садова Т.В. постановою від 10 травня 2018 року за №885/02-31 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують родинні або шлюбні відносини з померлим ОСОБА_4 (т.1 а.с.32).

З листа №1324/02-14 від 25 червня 2018 року Першої одеської державної нотаріальної контори вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.85).

Родинні зв`язки між померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_3 підтверджуються матеріалами справи, зокрема, довідкою виконавчого комітету Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Вказане спростовує одну із підстав позову ОСОБА_1 , а саме, посилання на те, що у спадкодавця відсутні інші спадкоємці.

Крім того, у письмових поясненнях позивач посилалась на ст. 1261 ЦК України, як на підставу для задоволення позову.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, вищевказана стаття не може бути застосованою до виниклих правовідносин, адже померлий ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 не перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах, а на «фактичне подружжя» положення ст.1261 ЦК України не розповсюджуються.

Втім, ст. 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказана норма права також не застосовується до спірних правовідносин, оскільки з рішення Полонського районного суду Хмельницької області у справі №681/1705/17 від 24 січня 2018 року вбачається, що позивачка проживала з померлим менше 2 років, а саме з жовтня 2014 року до липня 2016 року, що також виключає застосування ст. 1264 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не доведено її право спадкувати за законом грошові кошти після смерті ОСОБА_4 , на підставі чого суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не було враховано, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2018 року у справі №681/1705/17 було встановлено, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю, мала спільний бюджет.

Колегія суддів зауважує, що дійсно, вказаним судовим рішенням був встановлений факт спільного проживання ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_4 , однак, даний факт не має правового значення для вирішення даної справи, оскільки положеннями статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З рішення ж Полонського районного суду Хмельницької області у справі від 24 січня 2018 року вбачається, що позивачка проживала з померлим менше 2 років, а саме з жовтня 2014 року до липня 2016 року, що свідчить про відсутність правових підстав вважати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4 .

Крім того, безпідставними є посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять жодних належних доказів родинних відносин між померлим ОСОБА_4 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Колегія суддів враховує, що, оскільки ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами наявність у неї права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , то доводи апелянта щодо наявності або відсутності родинних відносин між померлим ОСОБА_4 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мають правового значення для вирішення даної справи, оскільки встановлення даних обставин жодним чином не впливає на факт відсутності у апелянта права на спадкове майно у вигляді грошових вкладів.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2019 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 23 червня 2021 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе