Справа № 136/1923/19
провадження № 2/136/576/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2021 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення про передачу у власність земельних ділянок, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Воронцова О.В.,

представник відповідача Турбівської селищної ради Коцюбняк А.Й.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача - адвокат Ладан О.А.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області та ОСОБА_2 (далі відповідач), з вимогами:

- визнати недійсним та скасувати рішення 8 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 20.03.2007 «Про затвердження технічної документації та внесення часткових змін до рішення Турбівської селищної ради про передачу у власність земельних ділянок» в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0747 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,0284 га та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,0463 га;

- визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД №386028, площею 0,0082 га та серії ЯД №386027, площею 0,0202, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №386029, площею 0,0463 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що разом розташовані по АДРЕСА_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

Позивач є власницею кв. АДРЕСА_2 та 1/6 частини сараю літ. "Б", 1/5 частини погреба літ "В", веранди літ. "а2". Зазначена квартира є однією з п`яти квартир багатоквартирного будинку літ. "А", до якого у 2005 році відповідачем була прибудована житлова прибудова літ. "А-1". Однак, влітку 2019 року на земельній ділянці, де розташований багатоквартирний будинок, відповідач, яка є однією із співвласників, розпочала роботи по влаштуванню огорожі, що призвело до перекриття проїзду до розташованого на земельній ділянці сараю, належного позивачу. У зв`язку із зазначеними обставинами, позивач звернулася до органу місцевого самоврядування за місцем свого проживання де її було повідомлено, що рішенням 8 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Вінницької області від 20.03.2007 «Про затвердження технічної документації та внесення часткових змін до рішення Турбівської селищної ради про передачу у власність земельних ділянок» відповідачу, яка є власницею кв. АДРЕСА_3 , було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,0747 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,0284 га та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,0463 га. Таким чином, відповідач приватизувала частину земельної ділянки за оскаржуваним рішенням. Позивач стверджує, що саме відповідач ОСОБА_2 є власницею прибудови до багатоквартирного будинку та саме вона здійснювала будівництво огорожі на частині приватизованої нею земельної ділянки. Отже, рішенням Турбівської селищної ради порушуються права позивача як співкористувача земельної ділянки та як співвласника багатоквартирного будинку.

Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 29.11.2019 призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив із запереченнями проти позову.

Відповідач обґрунтовує свої заперечення наступними обставинами.

Рішенням виконкому Турбівської селищної ради від 28.07.2004 відповідачу надано дозвіл на прибудову до належної, на той час, її кв. АДРЕСА_3 . Також, у ході підготовки документів для пириватизації земельної ділянки під квартирою відповідача, у 2005 році її межі було погоджено з попередньою власницею квартири АДРЕСА_4 , яку в свою чергу отримала у спадок позивач. Рішенням 8 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Вінницької області від 20.03.2007 «Про затвердження технічної документації та внесення часткових змін до рішення Турбівської селищної ради про передачу у власність земельних ділянок» було затверджено технічну документацію про передачу у власність відповідача земельну ділянку загальною площею 0,0747 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,0284 га та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,0463 га, а в подальшому виготовлено державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯД №386028, серії ЯД №386027 та серії ЯД №386029. Крім того, власником кв. АДРЕСА_3 є не тільки відповідач, але й її чоловік ОСОБА_3 з яким у 2012 році було розірвано шлюб, а у 2014 році за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частки зазначеної квартири. Також, будівництво на земельній ділянці огорожі, яка нібито заважає позивачу в проїзді до її сараю, здійснює бувший чоловік відповідача ОСОБА_3 . Разом з тим, в силу діючого на час прийняття оскаржуваного рішення законодавства, земельні ділянка на якій розташований багатоквартирний будинок, а також належні до нього будівлі можуть надаватися в постійне користування лише підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цим будинком, а у разі приватизації громадянами такого будинку, відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватися у користування об`єднанню власників. Натомість, позивачем не надано доказів на підтвердження права власності на земельну ділянку під буд. АДРЕСА_1 , оскільки власником чи користувачем даної земельної ділянки може бути або організація, яка здійснює управління багатоквартирним будинком, або об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Таким чином, єдиний суб`єкт права якого може бути порушено переданням земельної ділянки у власність є об`єднання власників багатоквартирного будинку, а не позивач як фізична особа. Оскільки у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 не було створено об`єднання власників багатоквартирного будинку і прибудинкова територія не надавалась у постійне користування об`єднанню, а відтак її розпорядження здійснює Турбівська селищна рада, яка і прийняла оскаржуване рішення. Позивачем, взагалі не надано доказів того, що огородження земельної ділянки перешкоджає доступ до її сараю. Отже, на підставі викладеного, відповідач вважає позов безпідставним та необґрунтованим, як наслідок таким що не підлягає задоволенню. Відповідачем подано до суду заяву про застосування наслідків пропуску позовної давності, обґрунтовуючи її тим, що позивач могла дізнатися про порушення її прав ще у березні 2015 року, а твердження про те, що позивачу стало відомо про оскаржене рішення у серпні 2019 не доведено.

Відповідачем Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник просив прийняти рішення у справі на розсуд суду.

Позивач подала до суду відповідь на відзив ОСОБА_2 , у якому зазначено, що вона не могла надати доказів належності їй на праві власності земельної ділянки під будинком, так як їх не існувало, а організацію співвласників багатоквартирного будинку не створено. Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням Турбівської селищної ради порушуються її права як користувача земельної ділянки та як співвласника будинку АДРЕСА_1 . Також, попри твердження відповідача про те, що між нею та її колишнім чоловіком ОСОБА_3 був проведений розподіл земельної ділянки, доказів будівництва ним огорожі не було подано, так як і не встановлено порядку користування земельною ділянкою.

Відповідач заперечення щодо відповіді на відзив не подала.

До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано.

Ухвалою суду від 09.12.2020 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті.

На початку судового засідання представником відповідача Турбівської селищної ради було подано клопотання про долучення доказів, а саме акт обстеження прибудинкової території та земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , однак таке клопотання було залишено судом без розгляду, в силу правил ст. 83 ЦПК України, оскільки відповідач мав би подати суду всі докази разом з поданням відзиву, а об`єктивних причин тому, що зазначений доказ не міг бути поданий суду раніше, представник відповідача не навів.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити повністю з огляду на зазначені у позові аргументи та докази. Крім того, позивач зазначила суду, що після смерті 2014 року спадкодавця, її стало відомо про приватизацію відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована біля багатоквартирного будинку, де вона є також співвласником. Позов було подано у 2019 році, оскільки саме з того моменту вона зазнала перешкод у доступі до її сараю. Разом з тим, представник позивача наголосила, що у разі приватизації громадянами квартир у багатоквартирному будинку, земельна ділянка як така, що входить до прибудинкової території, може передаватися у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до вимог передбачених постановою Кабінету Міністрів України.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 стверджувала, що оскаржуване позивачем рішення Турбівської селищної ради було законним і права позивача ним не порушені, а у випадку протилежного, остання могла б звернутися до суду раніше, однак пропустила строк позовної давності. Крім того, представник відповідача стверджував про наявний можливий доступ до сараю позивача, який складає 2,5 м. В цілому відповідач ОСОБА_2 та її представник, з огляду на аргументи зазначені у відзиві, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставності.

У судовому засіданні представник відповідача Турбівської селищної ради не давала оцінку законності оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування і просила прийняти рішення у справі на розсуд суду.

У ході проведення судового засідання, попри намагання суду з`ясувати статус земельної ділянки, яку згідно оскаржуваного позивачем рішення Турбівської селищної ради передано відповідачу ОСОБА_2 , однак будь яких обґрунтованих доводів того, що зазначена земельна ділянка є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1 не було надано суду і з матеріалів даної справи судом не вбачається.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що позивач і відповідач ОСОБА_2 є співвласниками житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Так, позивач є власницею кв. за АДРЕСА_4 та 1/6 частини сараю літ. "Б", 1/5 частини погреба літ "В", веранди літ. "а2", що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 11). Відповідач, є власницею кв. за АДРЕСА_5 , яка складається з сіней, 1-2 кімнат, належних до неї господарчих будівель та 1/6 частини хліва літ. "Б", 1/5 частини погреба літ "В", що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 50). Зазначені квартири є двома з п`яти квартир багатоквартирного будинку літ. "А", до якого у 2005 році відповідачем була прибудована житлова прибудова літ. "А-1". В цілому суд встановив, що зазначений багатоквартирний житловий будинок не перебуває на балансі будь-яких підприємств, установ і організацій, які здійснюють управління цим будинком. Співвласниками даного багатоквартирного житлового будинку об`єднання співвласників не створено. Зазначені обставини справи визнаються учасниками справи та в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Рішенням виконкому Турбівської селищної ради №60 від 28.07.2004 відповідачу надано дозвіл на прибудову до належної, на той час, її квартири буд. АДРЕСА_1 (а.с. 54). Рішенням 8 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Вінницької області від 20.03.2007 «Про затвердження технічної документації та внесення часткових змін до рішення Турбівської селищної ради про передачу у власність земельних ділянок» було затверджено технічну документацію про передачу у власність відповідача земельну ділянку загальною площею 0,0747 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,0284 га та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,0463 га (а.с. 17), а в подальшому виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД №386028, серії ЯД №386027 та серії ЯД №386029 від 30.01.2008 (а.с. 71-73). Крім того, власником кв. АДРЕСА_3 є не тільки відповідач, але й її чоловік ОСОБА_3 з яким у рішенням Липовецького районного суду Вінницькій області від 13.07.2012 було розірвано шлюб (а.с. 74), а рішенням того ж суду від 25.04.2014, яке набрало законної сили, за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частки зазначеної квартири (а.с. 75-76). Зазначені обставини з огляду на ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, оскільки встановлені рішенням судів у цивільних справах, в яких брала участь відповідач. У судовому засіданні позивач вкотре намагалася довести, що на земельній ділянці, де розташований багатоквартирний будинок, відповідач, яка є однією із співвласників, розпочала роботи по влаштуванню огорожі, що призвело до перекриття проїзду до розташованого на земельній ділянці сараю, належного позивачу. Крім того, позивач зазначила суду, що після смерті 2014 року спадкодавця, її стало відомо про приватизацію відповідачем ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована біля багатоквартирного будинку, де вона є також співвласником. Позов було подано у 2019 році, оскільки саме з того моменту вона зазнала перешкод у доступі до її сараю. Рішенням Турбівської селищної ради порушуються права позивача як співкористувача земельної ділянки та як співвласника багатоквартирного будинку. У судовому засіданні суд вислухав думку відповідача ОСОБА_2 , яка стверджувала, що оскаржуване позивачем рішення Турбівської селищної ради було законним і права позивача ним не порушені, а у випадку протилежного, остання могла б звернутися до суду раніше, однак пропустила строк позовної давності. У судовому засіданні представник відповідача Турбівської селищної ради не давала оцінку законності оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування і просила прийняти рішення у справі на розсуд суду. У ході проведення судового засідання, будь яких обґрунтованих доводів сторін того, що земельна ділянка, яка згідно оскаржуваного рішення надана у власність відповідачу ОСОБА_2 є саме прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1 суду не було надано і з матеріалів даної справи судом не вбачається.

Суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із п. г ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Наведені норми законодавства дають підстави для висновку, що право на оспорювання та оскарження акта органу місцевого самоврядування, що стосується розпорядження або користування земельною ділянкою, належить власнику чи землекористувачу такої земельної ділянки або особі, яка доведе, що відповідно до законодавства звертається в інтересах цих осіб за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

Судом встановлено, що позивач є власницею кв. за АДРЕСА_2 та 1/6 частини сараю літ. "Б", 1/5 частини погреба літ "В", веранди літ. "а2". Зазначена квартира є однією з п`яти квартир багатоквартирного будинку літ. "А", до якого у 2005 році відповідачем була прибудована житлова прибудова літ. "А-1". Рішенням 8 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Вінницької області від 20.03.2007 «Про затвердження технічної документації та внесення часткових змін до рішення Турбівської селищної ради про передачу у власність земельних ділянок» було затверджено технічну документацію про передачу у власність відповідача земельну ділянку загальною площею 0,0747 га, в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд - 0,0284 га та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,0463 га, а в подальшому виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯД №386028, серії ЯД №386027 та серії ЯД №386029 від 30.01.2008. Позивач намагалася довести, що на земельній ділянці, де розташований багатоквартирний будинок, відповідач, яка є однією із співвласників, розпочала роботи по влаштуванню огорожі, що призвело до перекриття проїзду до розташованого на земельній ділянці сараю, належного позивачу. Рішенням Турбівської селищної ради порушуються права позивача як співкористувача земельної ділянки та як співвласника багатоквартирного будинку.

Як визначено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при приватизації громадянами одно- або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з п. 5 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» здійснюється в порядку та на умовах, передбачених ст. 42 ЗК України.

Згідно п. 5 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» при приватизації громадянами одно або багатоквартирного будинку державного житлового фонду, порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією здійснюється на умовах, передбачених ЗК України.

Згідно положень ст. 42 ЗК України (в редакції чинній на період виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об`єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Крім того, відповідно до п. д ч. 2 ст. 92 ЗК України права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції чинній на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення) прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Під прибудинковою територією слід розуміти встановлену за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельну ділянку багатоквартирної несадибної житлової забудови, необхідну для обслуговування жилого будинку та пов`язаних із ним господарських і технічних будівель і споруд.

Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції чинній на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення) об`єднання співвласників багатоквартирного будинку після набуття статусу юридичної особи може прийняти на власний баланс весь житловий комплекс, який є єдиним комплексом нерухомого майна, що утворений земельною ділянкою в установлених межах, розміщеним на ній жилим багатоквартирним будинком або його частиною разом із спорудами та інженерними мережами, які утворюють цілісний майновий комплекс.

У разі якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об`єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача.

З огляду на зазначені норми, співвласники багатоквартирного будинку набувають права власності чи права користування земельною ділянкою, необхідною для його обслуговування та задоволення їх житлових потреб, після передачі такої ділянки у їх власність чи у постійне користування на загальних підставах у вставленому законом порядку. Розміри такої земельної ділянки визначаються відповідно до технічної документації із землеустрою, яка подається на затвердження уповноваженому на прийняття такого рішення органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що оскаржуване позивачем рішення 8 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Вінницької області від 20.03.2007 «Про затвердження технічної документації та внесення часткових змін до рішення Турбівської селищної ради про передачу у власність земельних ділянок» про передачу у власність відповідача земельну ділянку загальною площею 0,0747 га, було прийняте керуючись Порядком передачі у приватну власність земельних ділянок громадянам України, затв. Держкомітетом України по земельним ресурсам № 10 від 15.02.1993.

Також судом встановлено, що на час прийняття вищезазначеного рішення і до моменту подачі позову багатоквартирний житловий будинок у якому проживає позивач не перебуває на балансі будь-яких підприємств, установ і організацій, які здійснюють управління цим будинком, а також співвласниками даного багатоквартирного житлового будинку об`єднання співвласників не створено.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України).

З огляду на вищезазначене, позивачем не надано суду доказів того, на балансі якої організації, підприємства чи установи на даний час перебуває багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 , що здійснює управління цим будинками у відповідності до ч. 1 ст. 42 ЗК України, і чи передавалась такій організації, підприємству, установі технічна документація на цей будинок і чи оформлялось право постійного користування на земельну ділянку, на якій побудований цей будинок, у встановленому порядку. Крім того, співвласниками даного багатоквартирного житлового будинку об`єднання співвласників не створено.

Позивачем не наведено суду будь яких обґрунтованих доводів чи доказів того, що земельна ділянка, яка згідно оскаржуваного рішення надана у власність відповідачу ОСОБА_2 є саме прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1 , а тому суд був позбавлений можливості з`ясувати статус земельної ділянки, яку згідно оскаржуваного позивачем рішення Турбівської селищної ради передано відповідачу ОСОБА_2 .

Крім того, власником кв. АДРЕСА_3 є не тільки відповідач, але й її чоловік ОСОБА_3 з яким у рішенням Липовецького районного суду Вінницькій області від 13.07.2012 було розірвано шлюб, а рішенням того ж суду від 25.04.2014 за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частки зазначеної квартири. Отже, позивачу слід було до закінчення підготовчого провадження подати до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача, яким є чоловік відповідача ОСОБА_3 .

Позивачем не доведено, яким чином роботи іншого власника земельної ділянки по влаштуванню навколо неї огорожі, спричинили перешкоди у проїзді до сараю, належного позивачу. Отже, аргументи позивача про те, що оскаржуваним рішенням Турбівської селищної ради порушуються її права як співкористувача земельної ділянки та як співвласника багатоквартирного будинку необґрунтовані.

Разом з тим, позивач у позові просить визнати недійсним та скасувати рішення 8 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 20.03.2007 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельних ділянок та визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Суд вкотре наголошує на тому, що співвласниками багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 об`єднання співвласників не створено, а позивач не є власником земельної ділянки або її землекористувачем, а відтак відсутні підстави вважати, що рішенням 8 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 20.03.2007 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, порушуються права позивача, які б потребували захисту в порядку ст.152 ЗК України, підстави відсутні. Інших належних та допустимих доказів, обґрунтованих аргументів, які б свідчили про протилежне вищезазначеним висновкам суду в матеріалах даної цивільної справи не має.

У зв`язку з таким висновком питання про застосування строку позовної давності за заявою відповідача ОСОБА_2 суд не розглядає.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним та скасування рішення Турбівської селищної ради від 20.03.2007 про передачу у власність відповідачу земельних ділянок та визнання недійсними державних актів на право власності на такі земельні ділянки, не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Отже, з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору на її рахунок.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 19, 23, 7680, 141, 258259, 263265, 268, 273279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 42, смт. Турбів, Вінницька обл., ЄДРПОУ - 04326230) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про визнання недійсним та скасування рішення про передачу у власність земельних ділянок, визнання недійсними Державних актів на право власності на земельні ділянки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 08.07.2021

Суддя Д.Т. Кривенко