Справа № 639/3910/21
Провадження № 2/639/1801/21
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Безбородько І.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

3-тьої особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/3910/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення, суд

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернулась ОСОБА_1 та просила ухвалити рішення, на підставі якого висилити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та зняти його з реєстрації за вищевказаною адресою.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить їй та ОСОБА_2 .

На теперішній час в квартирі зареєстровані та мешкають: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_2 (3-тя особа), ОСОБА_3 (відповідач).

Відповідач ОСОБА_3 є сином позивача та 3-тьої особи.

Приблизно півроку потому син розлучився з дружиною і прийшов проживати в квартиру батьків. Після повернення ОСОБА_3 проживати разом з ним в одній квартирі стало неможливо. Відповідач систематично порушує правила співжиття, веде антигромадський спосіб життя, зловживає спиртними напоями, приходить до квартири у нетверезому стані, висловлюється нецензурною лайкою, вчиняє сімейні скандали, суперечки, навіть бійки, псує майно, принижує позивача та її чоловіка у присутності сторонніх людей. У зв`язку такою поведінкою відповідача, позивач вимушена була звертатися до правоохоронних органів. ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім*ї.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 , про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення. Призначено судове засідання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений нею позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину не явки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач.

3-тя особа ОСОБА_2 всудовому засіданні не заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1 та підтвердив обставини, які викладені у рішенні вище.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01 лютого 2007 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 дійсно мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Загальна площа квартири становить 38,9 кв.м. ( а.с. 7)

Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку. ( а.с. 8-9)

Поняття права власності визначено законодавцем у ч. 1 ст. 316 ЦК України, відповідно до якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Згідно зі статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналогічна норма щодо захисту права власності передбачена і ч. 1 ст. 321 ЦК України.

Статтею 383 ЦК України, статтями 150, 156 ЖК УРСР визначено, що власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини.

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 13.05.2021 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ( а.с. 10)

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 . ( а.с. 11)

Позивач зазначає, що після того, як її син розлучився, він став проживати разом з батьками. Сумісне проживання з відповідачем не можливе, оскільки останній зловживає наркотичними засобами, коли приходить до дому, то вчиняє сварки, б`є її, оскорбляє нецензурною лайкою. З цього приводу вона неодноразово викликала поліцію, сина притягали до адміністративної відповідальності. Також позивач пояснила, що вона дуже боїться таку агресивну поведінку відповідача, переживає за своє здоров`я та життя. Вважає, що їх сумісне проживання в однокімнатній квартирі неможливе, у зв`язку з чим і просить висилити відповідача без надання іншого жилого приміщення.

Дані ствердження позивача об`єктивно підтверджуються актом, складеним сусідами 09 червня 2021 року, в якому зазначено, що вони сусіди подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мешкають по АДРЕСА_2 . З ними на протязі восьми місяців проживає їх син ОСОБА_3 , 1988 року народження, який після розлучення з дружиною проживає з батьками в однокімнатній квартирі. На протязі цього часу ОСОБА_3 систематично влаштовує сварки, нецензурно лається та влаштовує бійки. ( а.с. 12)

З постанов Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року, 05 лютого 2021 року, 28 травня 2021 року, 28 травня 2021 року, 28 травня 2021 року вбачається, що 06 січня 2021 року, 15 січня 2021 року, 28 квітня 2021року, 21 травня 2021 року, 18 травня 2021 року ОСОБА_3 влаштовував сварки за місцем свого мешкання зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , чим допустив насилля у родині, за що був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. ( а.с. 14-18)

Крім того, судом встановлено, що постановами суду від 15 серпня 2019 року, 15 жовтня 2019 року, 11 червня 2021 року ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 676/905/16-ц

Згідно ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Підстави виселення членів сім`ї (колишніх членів сім`ї) власника будинку передбачені ст. 156, ч. 1 ст. 116 ЖК Української РСР.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК Української РСР виселення може мати місце, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом із ним, систематично руйнують або псують жиле приміщення, або використовують його не за призначення, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, заходи запобігання і громадського вплив виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму ВСУ від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК Української РСР осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, тощо.

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 систематично, а саме 06 січня 2021 року, 15 січня 2021 року, 28 квітня 2021 року, 18 травня 2021 року, 21 травня 2021 року, порушував правила співжиття під час проживання в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а саме вчиняв сварки зі своєю матір`ю, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Суд вважає, що дана поведінка відповідача робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, а отже вимоги позивача ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_3 з квартири без надання іншого жилого приміщення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд зняти відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, рішення суду про виселення ОСОБА_3 з жилого приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 є підставою для його зняття з реєстрації за вищевказаною адресою.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 259, 265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 109, 116, 129, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 316, 317 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення - задовольнити.

Висилити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

3-тя особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 16.07.2018 року.

Суддя В.В. Труханович