ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/2509/19
Провадження № 22-ц/4820/956/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Садік Н.Д.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №675/2509/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданої в її інтересах представником ОСОБА_2 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Укрелітагро» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі та припинення права оренди.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 25.09.2021, земельної ділянки, кадастровий номер :04:013:0015, площею 1,9809 га, що укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Укрелітагро».

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2020 року зупинено провадження у цій справі до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_3 .

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року залучено до участі у справі спадкоємця позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 .

25 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про поновлення процесуального строку для подання заяви в порядку ст. 49 ЦПК України у справі 675/2509/19 про зобов`язання ТОВ «Компанія «Укрелітагро» повернути позивачу земельну ділянку, кадастровий номер :04:013:0015, скасувати державну реєстрацію права оренди ТОВ «Компанія «Укрелітагро» на вищевказану земельну ділянку та припинити право оренди ТОВ «Компанія «Укрелітагро» на цю земельну ділянку.

В обґрунтування заяви про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_1 вказувала, що позовна заява була подана ОСОБА_3 20.11.2019 і ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.01.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку із зміною після закриття підготовчого провадження у цій справі Верховним Судом у справі №145/2047/16-ц правової позиції щодо застосування норм права у подібних з цією справою правовідносинах, тому раніше обраний нею спосіб захисту в частині формулювання позовної вимоги не є таким, що в повній мірі може захистити інтереси позивачки. Тому ОСОБА_1 просила суд поновити їй процесуальний строк на подання заяви в порядку ст. 49 ЦПК України.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку для подання до суду заяви про уточнення позовних вимог. Заяву позивача ОСОБА_1 з уточненими позовними вимогами залишено без розгляду.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду в частині відмови в задоволені клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на її незаконність. Апелянтка вказує, що сформовані ОСОБА_3 позовні вимоги були викладені так, щоб спосіб захисту порушених прав позивача був ефективним і їх формулювання узгоджувалися з приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та з сталою на той час судовою практикою у подібних правовідносинах. Разом з тим, за період поки провадження у справі було зупинено, 16.06.2020 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову у справі №145/2047/16, якою сформовано правову позицію щодо застосування норм права у подібних правовідносинах. Таким чином, у зв`язку із зміною після закриття підготовчого провадження у цій справі Верховним Судом позиції щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, раніше обраний спосіб захисту в частині формулювання позовних вимог не був таким, що в повній мірі міг захистити інтереси позивача. ОСОБА_1 вважає, що викладені обставини вказують на те, що пропущений процесуальний строк відбувся з незалежних ні від ОСОБА_3 ні від його правонаступника ОСОБА_1 причин. Крім того, апелянтка зазначає, що остаточна запропонована нею редакція позовних вимог в заяві від 25.03.2021 щодо прийняття якої вона і просила поновити пропущений процесуальний строк, не може потягти жодних негативних наслідків для відповідача у справі, оскільки не пов`язана із встановленням фактичних обставин справи, чи питанням доказування, не впливає на питання дотримання принципу змагальності сторін, а спрямована лише на забезпечення можливості ефективного виконання судового рішення у випадку задоволення позову. Зважаючи на викладене, апелянтка просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині відмови в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання заяви про уточнення позовних вимог.

Відзив від учасників справи не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

І відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення судового рішення, постановленого за відсутністю учасників справи є дата складення повного судового рішення 23 червня 2021 року.

Як слідує із апеляційної скарги, ухвала суду першої інстанції від 21.04.2021 оскаржується апелянтом в частині відмови в задоволені клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В силу положень ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом для подання до суду заяви про уточнення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою та її представником не наведено поважних причин, які не залежали від них та об`єктивно перешкоджали їм подати до суду у встановлений процесуальним законом строк заяву про зміну підстав та предмету позову.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права і ці висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Так, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

За положеннями ч. ч. 2, 4, 7, 8 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Якщо зі зміною предмета або підстав позову, або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, з метою виконання процесуального обов`язку дотримання процесуального строку особа, яка має намір подати заяву, зокрема про уточнення позовних вимог, повинна, проявляючи розумну обачність щодо наслідків не вчинення цієї процесуальної дії протягом визначеного строку, вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

Верховенство права є одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

На підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини, у тому числі у рішеннях проти України, неодноразово наголошував, що поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Основними засадами судочинства, серед іншого, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (п. 1. ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом (рішення у справі «Надточій проти України».

Можливість поновлення пропущеного строку законодавець пов`язує з оцінкою судом поважності причин його пропуску у конкретних обставинах, які вона повинна довести.

Такі обставини повинні бути істотними, об`єктивно непереборними чи незалежними від волевиявлення особи, внаслідок чого своєчасна реалізація процесуальних прав, чи дотримання процесуальних обов`язків особи у визначений законом або судом строк стало істотно обтяжливим або неможливим.

У зв`язку з наведеним, обмеження у здійсненні процесуальних дій після спливу визначених законом чи судом строків за відсутності наведених обставин, не є порушенням права на справедливий суд, а є гарантією дотримання розумного балансу інтересів усіх сторін та визначеного процесуальним законом порядку здійснення судової процедури (провадження у справі), якої повинен додержуватися суд.

На підставі ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Дотримання критерію своєчасності судового розгляду з урахуванням стадійності судового процесу, має здійснюватися і під час підготовчого провадження.

Необхідність неухильного дотримання норм процесуального права усіма учасниками судового процесу, а також судом задля забезпечення належного здійснення правосуддя, відповідає принципу юридичної визначеності і верховенству права.

Згідно з ч. 1 ст. 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (ч. 2 ст. 189 ЦПК України).

Встановлено, що в листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди землі від 25.09.2017, що укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Укрелітагро» посилаючись на те, що спірна додаткова угода була підписана не ним.

І відповідно до матеріалів справи повноваження на представництво ОСОБА_3 у цій справі отримав адвокат Карун В.П. 19.11.2019 (ордер № 009311) (а.с. 14).

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 листопада 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі і призначено підготовче засідання на 19 грудня 2019 року на 09 год 30 хв.

Ухвалою цього ж суду від 19 грудня 2019 року зобов`язано Сектор з питань державної реєстрації Ізяславської РДА Хмельницької області та ТОВ «Компанія «Укрелітагро» надати Ізяславському районному суду Хмельницької області в строк до 13 січня 2020 року оригінал додаткової угоди до договору оренди землі від 25.09.2017, укладеної між ОСОБА_3 та ТОВ «Компанія «Укрелітагро» щодо земельної ділянки з кадастровим номером №:04:013:00115 та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 13 січня 2020 року.

13 січня 2020 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області за участі представника позивача ОСОБА_2 закрито підготовче провадження у справі №675/2509/19 та призначено справу до судового розгляду на 07 лютого 2020 року на 12 год 00 хв.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивач ОСОБА_3 (а.с.38, 39).

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 квітня 2020 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до залучення до участі у справі правонаступників позивача та 16 грудня 2020 року ухвалою цього ж суду поновлено провадження у справі.

17 лютого 2021 року ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Компанія «Укрелітагро» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі спадкоємицю померлого позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 .

Цього ж дня ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила суд поновити їй процесуальний строк на подання заяви в порядку ст. 49 ЦПК України (про збільшення позовних вимог) у справі №675/2509/19.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року поновлено процесуальний строк позивачці ОСОБА_1 для подачі заяви в порядку ст. 49 ЦПК України. Заяву ОСОБА_4 про збільшення позовних вимог до ТОВ «Компанія «Укрелітагро» прийнято до розгляду.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 березня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Компанія «Укрелітагро» на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року про поновлення процесуального строку та прийняття заяви про збільшення позовних вимог.

В березні 2021 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про поновлення процесуального строку на подання заяви в порядку ст. 49 ЦПК України у справі 675/2509/19 та подала заяву, якою визначила позовні вимоги і просила суд: зобов`язати ТОВ «Компанія «Укрелітагро» повернути їй земельну ділянку, кадастровий номер :04:013:0015, скасувати державну реєстрацію права оренди ТОВ «Компанія «Укрелітагро» на вищевказану земельну ділянку та припинити право оренди ТОВ «Компанія «Укрелітагро» щодо цієї ділянки.

І поважними причинами пропуску строку для подання до суду заяви в порядку ст. 49 ЦПК України заявниця зазначала, що позов був поданий ОСОБА_3 20.11.2019 і ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13.01.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Однак у зв`язку із зміною Верховним Судом у справі №145/2047/16-ц правової позиції щодо застосування норм права у подібних з даною справою правовідносинах після закриття підготовчого провадження у цій справі, раніше обраний спосіб захисту в частині формулювання позовних вимог не є таким, який в повній мірі може захистити інтереси позивачки.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Оскільки судом першої інстанції 17.02.2021 з підстав змін у законодавстві, що регулюють спірні правовідносини, поновлено процесуальний строк ОСОБА_1 і прийнято її заяву із збільшеними позовними вимогами, Ізяславський районний суд вірно виходив з того, що судове рішення, на яке посилається заявниця, постановлено Великою Палатою Верховного Суду 16.06.2020, тобто до подання позивачем попередньої заяви про поновлення процесуального строку 17.02.2021 і вирішення її судом та враховуючи, що з часу відкриття провадження у цій справі пройшло понад один рік, а пропущений процесуальний строк не може вважатися розумним та відповідати завданню цивільного судочинства, тому суд прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для поновлення такого строку.

І з огляду на вищенаведене, аргументи апеляційної скарги про те, що оскаржувана в частині ухвала не відповідає завданням цивільного судочинства, є незаконною, оскільки знецінює право особи на судовий захист, ставить її в залежність від судової практики, адже після закриття підготовчого провадження у цій справі з врахуванням правових позицій, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.11.2020 по справі №145/2047/16-ц, раніше обраний позивачем спосіб захисту не був таким, який в повній мірі міг захистити його інтереси є безпідставними.

Також, доводи апеляційної скарги про те, що правонаступник позивача ОСОБА_4 була залучена до участі в справі в той же час, коли не мала змоги сформулювати позовні вимоги у відповідності з встановленою на той час судовою практикою і поновлення судом 17.02.2021 позивачці пропущеного процесуального строку для подання заяви в порядку ст. 49 ЦПК України не може трактуватися як повне використання нею такого права є помилковими. Адже суд першої інстанції вірно виходив з того, що на час поновлення судом 17.02.2021 ОСОБА_4 пропущеного процесуального строку для подання заяви в порядку ст. 49 ЦПК України постанова Великої Палати Верховного Суду по справі №145/2047/16-ц уже була у відкритому доступі в Єдиному реєстрі судових рішень і учасник справи на власний розсуд користується своїми правами та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або не вчиненням ним процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Посилання апеляційної скарги на те, що остаточно запропонована позивачкою редакція позовних вимог не порушує права відповідача не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, адже положеннями ч. 3 ст. 49 ЦПК України визначено порядок зміни позивачем підстав та предмету позову, а положеннями ст. 121, 126, 127 ЦПК України - розумність процесуальних строків, наслідки пропущення, поновлення та продовження процесуальних строків.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду відповідають обставинам справи, ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права та підстави для її зміни чи скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

В силу положень п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги підлягає вирішенню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 поданої в її інтересах представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 23 червня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай