Справа № 758/4950/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

за участю секретаря судового засідання - Сікора М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

Зазначала, що між нею та відповідачем 10.06.16 було укладено шлюб.

10.12.19 вона з відповідачем звернулися до Подільського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про розірвання шлюбу.

Однак, у визначений час для розірвання шлюбу - 11.01.20 відповідач до відділу не з`явився.

Від шлюбу вони дітей не мають.

Разом вони не проживають, спільного майна не мають.

Посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведуть, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

У відзиві на позов представник відповідача заперечив проти позову, просив у задоволенні позову відмовити, вказавши на те, що відповідач бажає зберегти сім`ю. На даний час він тимчасово позбавлений можливості прибути до України для примирення з позивачкою та налагодження стосунків з нею.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 12.04.21 сторонам було надано строк для примирення.

У судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених у ньому підстав та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 10.06.16 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб (а.с. 9).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї (ч. 1 ст. 5 СК України).

Згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Обґрунтовуючи позов, позивач вказувала на те, шо шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, вони спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечить її інтересам, дітей від шлюбу вони не мають, спільного майна також не мають.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1 п. 10 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 12.04.21 сторонам було надано строк для примирення.

Сторони примирення не досягли.

Судом установлено, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам позивача.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 5, 112 СК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспортні дані та реєстраційний номер облікової картки платника податків - не відомі) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 червня 2016 року Голосіївським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 400 - розірвати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук