Справа № 263/9845/20
Провадження № 2/263/429/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

за участю секретаря судового засідання Дрюченко А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Маріуполя з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 такими, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зняття з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У належній їй квартирі, окрім неї, зареєстрований її син ОСОБА_2 ,. який не проживає в даному житловому приміщенні понад 25 років, особистих речей відповідача у квартирі немає, в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, проведенні поточного ремонту участь не приймає. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі порушує права власника. У зв`язку з наведеним вона вимушена звернутись до суду.

Ухвалою від 15.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 15.10.1997 року, виданого бюро технічної інвентаризації м. Маріуполя Донецької області, власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ТОС №466 «Пашковський», № 91 від 05.08.2020 року, ОСОБА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту ЖБК «Україна» від 15.12.2020 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , але з 1993 року в зазначеній квартирі не мешкає, про що свідчить голово ЖБК «України» та члени комісії.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України одним із засобів захисту права власності є усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно з положеннями ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, суд вважає, що відповідач тривалий час не проживає в зазначеній квартирі, а тому втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і зазначення про це у рішенні суду є зайвим.

Відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, відповідно до Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення, може оскаржити рішення протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя С.В.Кулик