Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2021 Справа №463/6159/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Держави в особі Державної Казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільська обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись в суд із позовом до Держави в особі Державної Казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільська обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями та бездіяльністю посадових органів досудового розслідування в розмірі 900 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказують на наступні обставини. 11 листопада 2015 року Бережанська поліція незаконно затримала ОСОБА_4 за крадіжку у дитсадку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Працівники поліції незаконно розповсюджували неправдиву інформацію стосовно ОСОБА_4 , що принизило честь і гідність позивачів та призвело до душевних страждань.

Надалі позивачі звернулись в обласну Тернопільську прокуратуру із заявами з метою притягнення до кримінальної відповідальності працівників Бережанської поліції, на підставі яких було внесено відомості до ЄРДР № 0000015 від 23.03.2016 року. Слідчі прокуратури Тернопільської області не проводили жодних слідчих дій та неодноразово виносили постанови про закриття кримінального провадження, які в подальшому були скасовані на підставі ухвал слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Враховуючи наведене, позивачі вважають, що бездіяльністю працівників прокуратури, які на протязі тривалого часу виносили незаконні постанови та інші документи, їм була завдана моральна шкода, яка полягає у погіршенню стану здоров`я, моральних переживаннях, порушенні звичного ладу життя, приниженні честі, гідності та репутації позивачів, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадянського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми.

Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Представником відповідача Державної Казначейської служби України 03 лютого 2021 року подано відзив на позовну заяву, у якому він не погоджується із позовною заявою та вважає її безпідставною, посилаючись на наступні обставини. Із наведеного у позовній заяві вбачається, що в даних правовідносинах держава набуває і здійснює права та обов`язки через відповідний орган прокуратури, із діями (бездіяльністю) якого не погоджуються позивачі та вважають такими, які завдали їм моральної шкоди. Разом з тим, Казначейство, зокрема як окрема юридична особа, в процесі виконання своїх функціональних обов`язків, завдань, прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, жодним чином не порушувала, незаконних та протиправних дій відносно позивачів не вчиняла.

Також, зауважує, що сам факт винесення вказаних позивачами ухвал слідчими суддями, не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що діями посадових осіб органів досудового розслідування заподіяно позивачам моральної шкоди, оскільки судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені ухвали слідчих суддів, не може слугувати достатньою підставою для висновку про протиправність дій і притягнення до цивільно-правової відповідальності. Враховуючи наведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

03 лютого 2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи Тернопільської обласної прокуратури у яких він заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки позивачами не доведено наявність моральної шкоди, протиправність діянь її заподіювачів, наявність причинного зв`язку між моральними стражданнями, погіршенням стану здоров`я і протиправними діяннями заподіювачів, наявність вини останніх в заподіянні шкоди. Сам по собі факт неодноразового винесення постанов про закриття кримінального провадження та постановлення ухвал слідчими суддями, на які посилаються позивачі, не свідчать про протиправність дій прокуратури і поліції та завдання моральної шкоди позивачам.

Крім того, вказує на те, що процесуальні рішення, дії та бездіяльність, які позивачами вважаються такими, що вчинені з порушенням закону, є предметом оскарження відповідно до правил ст. 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органів досудового розслідування.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які наведені у позовній заяві та у письмових поясненнях.

Позивачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, однак подали спільну заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача Державної казначейської служби України Клим А.А. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи Тернопільської обласної прокуратури Марцун А.А. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у письмових поясненнях.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 11 листопада 2015 року до ЄРДР внесено відомості за № 0000312 по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, стосовно ОСОБА_4 .

За результатами звернення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 прокуратурою Тернопільської області 23 березня 2016 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

31 травня 2016 року слідчим в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області Кренцель І.М. винесено постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000015 від 23 березня 2016 року, яка мотивована тим, що в ході проведення досудового розслідування не здобуто достатніх даних про вчинення посадовити особами Бережанського відділення поліції Головного Управління поліції України в Тернопільській області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М. від 14 березня 2017 року, вказану постанову про закриття кримінального провадження скасовано та постановлено направити у прокуратуру Тернопільської області копію ухвали слідчого судді та матеріали кримінального провадження № 0000015 від 23 березня 2016 року для продовження досудового розслідування.

Надалі, постановою слідчого в ОВС СВ прокуратури Тернопільської області Самойлова П.Г. від 31 липня 2017 року повторно винесено постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000015 від 23 березня 2016 року, оскільки в ході проведення досудового розслідування не здобуто достатніх даних про вчинення посадовити особами Бережанського відділення поліції Головного Управління поліції України в Тернопільській області кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, яка 07 листопада 2017 року була скасована на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Позняка В.М.

Також, 27 вересня 2018 року слідчим в ОВС СВ Прокуратури Тернопільської області Карпець П.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000015 від 23 березня 2016 року у зв`язку з відсутністю в діях посадових осіб Бережанського відділення поліції Головного Управління поліції в Тернопільській області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Ломакіна В.Є. від 29 грудня 2018 року, вказану постанову від 27 вересня 2018 року - скасовано та постановлено направити до СВ прокуратури Тернопільської області копію ухвали з матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000015 від 23 березня 2016 року.

Надалі, 30 липня 2019 року постановою слідчого в ОВС СВ Прокуратури Тернопільської області Клебан О.Я. закрито кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0000015 від 23 березня 2016 року у зв`язку з відсутністю в діях посадових осіб Бережанського відділення поліції Головного Управління поліції в Тернопільській області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

04 грудня 2019 року на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дзюбича В.Л. вказану постанову від 30 липня 2019 року - скасовано та постановлено направити до прокуратури Тернопільської області копію ухвали з матеріали кримінального провадження № 0000015 для вирішення питання про підслідність даного кримінального провадження в порядку ст. 216 КПК України.

Встановлено, що на час розгляду справи у даному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Львові.

Суд встановив, що 10 жовтня 2019 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000170 за фактом перевищення своїх службових обов`язків працівниками Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області в ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000312 від 11.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України.

25 лютого 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова Нор Н.В. постанову другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові Поручника А.В. від 30 листопада 2020 року, якою закрито кримінальне провадження № 0000015 від 23.03.2016 року у зв`язку із відсутністю у діях осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України - скасовано.

Позивач ОСОБА_1 , а також інші позивачі неодноразово звертались із клопотаннями до слідчих прокуратури Тернопільської області із клопотаннями у кримінальному провадженні №0000015 від 23.03.2016 року, в тому числі про визнання їх потерпілими.

Також, ОСОБА_1 звертався із заявами до посадових осіб прокуратури Тернопільської області, до Генеральної прокуратури України щодо бездіяльності слідчих прокуратури Тернопільської області під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000015 від 23.03.2016 року щодо протиправних дій працівників Бережанської поліції.

Як вбачається наданих позивачами із медичних документів, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з 22.01.2016 року до 01.02.2016 року, крім того, йому видавались листки непрацездатності у 2015 році, 2016 році, 2019 році; ОСОБА_5 видавався листок непрацездатності з 18.11.2015 року до 23.11.2015 року; ОСОБА_4 видавалась довідка про тимчасову непрацездатність № 1009 з 17.11.2015 року до 26.11.2015 року; ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні з 13.02.2020 року до 24.02.2020 року.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В силу ч. 2 ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Частиною 1 статті 170 ЦК України визначено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Щодо вищезазначених позовних вимог суд зазначає наступне.

В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач заявив позов до відповідача ДКС України, у якому просив відшкодувати моральну шкоду, яка завдана незаконними діями та бездіяльністю посадових осіб органів досудового розслідування, зокрема, Тернопільської обласної прокуратури.

Як слідує з Постанови Великої палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, справа № 242/4741/16-ц, Провадження № 14-515цс19, держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Великої Палати Верховного Суду, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій). За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Згідно позовної заяви позивачі вказують на порушення їх прав посадовими особами Прокуратури Тернопільської області під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000015 від 23.03.2016 року.

Суд встановив та не заперечувалось учасниками справи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 23.03.2016 року здійснювалось слідчими в ОВС слідчого відділу Прокуратури Тернопільської області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Тернопільська обласна прокуратура, яка я правонаступником прав та обов`язків Прокуратури Тернопільської області, діями якої, на думку позивачів, їм завдано шкоду, є органом державної влади, через який держава бере участь у справі як відповідач.

Тому, належним відповідачем у даній праві є Тернопільська обласна прокуратура.

Проте, позивачем у позовній заяві не вказано Тернопільську обласну прокуратуру відповідачем та у підготовчому судовому засіданні позивачем не було заявлено клопотання щодо залучення до участі у справі належного відповідача Тернопільську обласну прокуратуру, хоча суд роз`яснював учасникам справи наслідки невчинення таких процесуальних дій.

В судовому засіданні позивачами не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів порушення прав позивачів та завдання їм моральної шкоди внаслідок дій чи бездіяльності відповідача Державної Казначейської служби України.

Враховуючи те, що судом не встановлено, що діями чи бездіяльністю відповідача завдано шкоду позивачам, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Держави в особі Державної Казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільська обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди до задоволення не підлягають як такі, що заявлені до неналежного відповідача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 16, 23, 170, 1166, 1173, 1167, 1176 ЦК України, 12, 13, 76, 81, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Держави в особі Державної Казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Тернопільська обласна прокуратура про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Держава в особі Державної Казначейської служби України, місцезнаходження: вул. Бастіонна, 6, м. Київ, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Тернопільська обласна прокуратура, місцезнаходження: вул. Листопадова, 4, м. Тернопіль, .

Повний текст судового рішення складений 14 червня 2021 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай