Провадження № 2о/712/1/21
Справа № 712/907/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАПОНЕНКО О.С.

з участю присяжних КИРИЧЕНКО О.М., НІКОЛЕНКО Є.В.

адвокатів СЕРГІЄНКО О.П., ОСАДЧОГО В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Опікунська рада при виконавчому комітеті Черкаської міської ради про визнання громадянина недієздатним та встановлення опіки,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним.

До початку розгляду справи від заявника надійшла до суду заява про призначення по справі судової психіатричної експертизи ОСОБА_2 для визначення його психічного стану та здатності розуміти ним значення своїх дій та керувати ними.

В судовому засіданні заявник та її адвокат Сергієнко О.П. клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судовому засіданні поклався на розсуд суду.

ОСОБА_2 та його адвокат Осадчий В.А. проти задоволення клопотання заперечували.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Статтею 105 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною 3 статті 297 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до статті 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Під достатніми даними слід розуміти будь-яку інформацію, яка дозволяє припустити наявність у фізичної особи певних психічних розладів. Джерелом інформації може бути медична документація, медичні карти амбулаторного чи стаціонарного хворого із психіатричних закладів або виписки з них; довідки з психоневрологічних закладів про те, що особа перебувала чи перебуває на обліку через психічне захворювання; довідки з медичних закладів про наявність захворювань які не є психічними, але які впливають на психічну діяльність особи; покази свідків, що мають підстави давати свідчення про психічний стан особи тощо.

В даному випадку матеріали справи не містять достатніх даних про психічний розлад здоров`я ОСОБА_2 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що ОСОБА_2 не має будь-яких психічних розладів, він може контролювати свої дії та розуміти їх значення, офіційно працює та не потребує стороннього догляд та встановлення над ним опіки.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_2 також пояснив, що повністю розуміє значення своїх дій, зі своєю матерію не проживає та практично з нею не спілкується, працює, орендує житло та самостійно себе забезпечує.

Заявник вказує, що матеріали справи містять достатньо доказів для призначення по справі психіатричної експертизи, зокрема, в справі міститься амбулаторна картка хворого ОСОБА_2 .

З даної амбулаторної картки вбачається, що ОСОБА_2 дійсно перебував під наглядом лікаря-психіатра з 2009 року, періодично проходив лікування. Згідно записів лікаря відмічено покращення його психічного стану, рекомендацій щодо лікування немає. Останні записи щодо лікування датуються 2019 роком. В подальшому ОСОБА_2 за допомогою до лікаря-психіатра не звертався.

Будь-яких інших документів щодо стану ОСОБА_2 чи інших документів, виданих лікувальними закладами суду не надано.

Отже, належних доказів, які б свідчили про психічний розлад здоров`я ОСОБА_2 , як і доказів про те, що внаслідок психічного захворювання він не усвідомлює свої дії, матеріали справи не містять, а тому підстави для призначення експертизи відсутні.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги предмет заяви, відсутність необхідних та достатніх умов для призначення у справі психіатричної експертизи, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність клопотання, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.103-104, 258-260, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

ПРИСЯЖНІ:

Повний текст судового рішення виготовлено 14 липня 2021 року.