ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2036/21
номер провадження 2-з/695/32/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Біліченко С.В.,

розглянувши в судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла ОСОБА_1 , адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що на виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 15.03.2021 року за № 13498 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. відкрито виконавче провадження за № 65787597 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором позики від 22.05.2017 року за №630637971 в сумі 45436.212 грн..

Заявник вважає вказані виконавчі написи нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, а тому звернувся до суду із зазначеним позовом.

Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. винесено постанову у виконавчому провадженні № 65787597 про арешт коштів боржника, за якою було заблоковано картковий рахунок ОСОБА_1 , що позбавило можливості останнього т користуватися своєю заробітною платою.

На даний час заявник не має можливості вільно розпоряджатися власними грошовими коштами, які знаходяться на заблокованих рахунках в банківських установах (включно із заробітною платою).

На думку заявника, несправедливим та незаконним з точки зору чинного ЦК України та змісту спірних правовідносин між сторонами буде стягнення із ОСОБА_1 практично всієї заробітної плати до моменту вирішення судом вказаного цивільного спору.

За таких обставин слід негайно вирішити питання про зупинення примусового стягнення за вищевказаними виконавчими документами.

Суд вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Нормами ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Положеннями статей 149 та 150 ЦПК України передбачено, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так судом встановлено, що між сторонами дійсно існує спір, позивач оскаржує дії приватного нотаріуса, а подальше виконання оспорюваних рішень приватного нотаріуса до набрання законної сили рішення суду по вказаній справі, фактично нівелює ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що у позовній заяві ним наведені конкретні та очевидні факти незаконності дій приватного нотаріуса, а подальше виконання виконавчих написів нотаріуса порушує його майнові права, оскільки позбавляє його можливості розпоряджатися заробітною платою на виконання виконавчих документів, які видані з порушенням чинного законодавства.

Разом з тим суд не погоджується із вказаними доводами заявника, оскільки неправомірність дій приватного нотаріуса щодо видачі оспорюваних виконавчих написів ще необхідно встановити в судовому засіданні при розгляді матеріалів справи, а такі твердження заявника мають бути належним чином останнім доведені вході розгляду матеріалів справи.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а тим більше лише на доводах заявника як позивача по справі.

При цьому суд зауважує, що нормами ЗУ «Про виконавче провадження» надано право виконавця під час вчинення виконавчих дій накладати арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках у банківських установах.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Більше того нормами чинного законодавства передбачені інші способи захисту прав особи на рахунки якої виконавцем накладено арешт в рамках виконання виконавчого провадження, однак жодних доказів вжиття таких заходів матеріали справи не містять.

Заявником не зазначено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань та не надано на їх підтвердження доказів, які б свідчили про протиправні дії виконавця чи будь-якої іншої особи по відношенню до заявника чи існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника або про те, що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім вищезазначеного, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Таким чином існує ризик намагання заявника через вказані ним заходи забезпечення позову уникнути від виконання ним своїх зобов`язань, адже неправомірність дій приватного нотаріуса ще не встановлена, а обґрунтованість вимог заявника як позивача по справі ще належним чином не доведена.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально- правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

За таких обставин твердження заявника про неправомірність виконавчих написів нотаріуса на підставі яких здійснюється виконавче провадження не може братися судом до уваги як доказ необхідності застосування заходів забезпечення позову, а дії виконавця по накладенню арешту на рахунки боржника не можуть бути підставою для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів протиправності таких дій.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. За приписами частини першої, пункту 2 частини другої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Наведені в заяві доводи ґрунтуються на припущеннях та переконаннях заявника, які викладені в позовній заяві, та висновки стосовно доведеності обґрунтувань та підстав вказаної позовної заяви судом фактично не зроблені.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи заявника, суд вважає, що в задоволенні вказаної заяви про забезпечення позову заявнику слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пилипенка Ростислава Борисовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Середа Л.В.