Справа № 466/9867/20 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф.
Провадження № 22-ц/811/182/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представниці відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Федорової О.Ф. від 14 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова про встановлення місця проживання дітей та призначення виплати аліментів, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бутко Анатолія Сергійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова про встановлення місця проживання дітей та призначення виплати аліментів відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та на час розгляду справи визначити місце проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Вважає, що винесена ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. Звертає увагу, що ОСОБА_3 не надає ОСОБА_1 можливість спілкуватись з спільними дітьми, погрожує ОСОБА_1 психологічним впливом та фізичною силою. Вказує, що в ОСОБА_1 є бажання та можливість спілкуватися з дітьми, приймати участь в їх вихованні та забезпечувати їх. Дії її колишнього чоловіка завдають ОСОБА_1 моральних страждань як матері. Зазначає, що ОСОБА_1 позбавлена в спілкуванні з ОСОБА_6 дитині 1,5 року. В ОСОБА_7 стійкий психологічний зв`язок з мамою вона від народження його виховувала та доглядала без допомоги родичів чоловіка. По мобільному телефону ОСОБА_5 повідомляє мамі що її водять до психолога та дають приймати незрозумілі ліки. Діти не виходять на вулицю, ОСОБА_3 не приділяє часу для виховання дітей та облаштування їх соціального побуту. Таким чином, судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини справи.

В судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що в судовому засіданні інтереси сторін захищали представники.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки на підтримання апеляційної скарги, представниці відповідача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 81, ст.150, п.3 ч.ч.1,3 ст. 151, ч.6 ст. 153 ЦПК України, п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, постанову Верховного Суду України від 25.05.2016 року у справі №6-605цс16, та відмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що при вирішенні питання про забезпечення позову, суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суд зазначив, що обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник повідомляє, що відносно неї чинилося психологічне насильство, проте жодного належного та обґрунтованого доказу на підтвердження не надає. Також зазначає, що відповідач ОСОБА_3 забрав спільних дітей та не повернув, про що були написані заяви про вчинення кримінального правопорушення, однак не надає підтвердження цьому.Оцінивши заяву про забезпечення позову, після всебічного та повного дослідження кожного наведеного пояснення (доказу) окремо та в їхній сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних пояснень (доказів) у заяві, суд вважав, що заява подана без належного обгрунтування, відсутні належні підтвердження, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого (майбутнього) рішення суду. Разом з тим, суд врахував, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Також суд зазначив, що вирішуючи питання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом визначення постійного місця проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заявник не обґрунтовує, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання у подальшому потенційного рішення суду. Жодних обґрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечувати позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачем не надається. Тому лише посилання про погрози з боку відповідача ОСОБА_8 психологічним впливом та фізичною силою, жодним чином не підтверджено. На думку суду наведене заявником у заяві про забезпечення позову не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову. Суд звернув увага, на те що оскільки позовна заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бутко Анатолія Сергійовича до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова, містить позовну вимогу про встановлення місця проживання дітей та призначення виплати аліментів на день розгляду заяви про забезпечення позову, провадження не відкрито в силу виконання ст. 187 ЦПК України, на думку суду недоведенно ефективності обраного способу для поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Враховуючи викладене, з огляду на те, що заявником не доведено що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників),а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що:

-між сторонами дійсно виник спір та

-існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

-з`ясувати обсяг позовних вимог,

-дані про особу відповідача, а також

-відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду немає.

Як вбачається із виділених матеріалів цивільної справи, що надійшли на розгляд до апеляційного суду 10.12.2020 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав в суд позовну заяву до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова, у якому просив:

-визначити місце проживання доньки ОСОБА_5 народжену ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з ОСОБА_1 ;

-стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Львові, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 січня 2021 р. щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Крім цього, 10.12.2020 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, у якій просив:

?на час розгляду справи визначити постійне місце проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, який був зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Львівській області за актовим записом №3015. Від даного шлюбу народились діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21.10.2020 року Мостиським районним судом Львівської області було прийнято рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 . На протязі останніх двох років сімейне життя між позивачем та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім?ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім?ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. З його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставали їх діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дітям душевні стаждання. Крім того, з метою нав?язати позивачу своє бачення проблемних питань відповідач іноді припускався до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані допускав фізичні образи, що виражались в рукоприкладстві, навіть в присутності дітей. 31.10.2020 року відповідач взяв на прогулянку їх спільного сина ОСОБА_6 та більше до місця його постійного проживання не повернув. Аргументував це потребою у спілкуванні з сином ним та його батьками. 31.10.2020 року ОСОБА_1 змушена була звернутись до Шевченківського відділу поліції ГУНП у Львівській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення її колишнім чоловіком ОСОБА_3 (талон-повідомлення Єдиного обліку №27967 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення). 19.11.2020 року відповідач забрав доньку ОСОБА_5 з дошкільного навчального закладу №116 та на прохання ОСОБА_1 відмовився повертати її додому. 19.11.2020 року ОСОБА_1 змушена була повідомити Шевченківський відділ поліції ГУНП у Львівській області про вчинення колишнім чоловічом кримінального правопорушення (талон-повідомлення Єдиного обліку №29616 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення). ОСОБА_1 стало зрозуміло, що відповідач намагається вивезти спільних дітей до постійного місця проживання його батьків с. Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області. ОСОБА_1 разом із своїми батьками виїхала за місцем проживання батьків відповідача до Одеської області і знов подала заяву до відділу поліції Білгород-Дністровського ГУНП у Одеській області про вчинення кримінального правопорушення колишнім чоловіком ОСОБА_3 (талон-повідомлення Єдиного обліку №028582 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення). Крім того ОСОБА_1 подано до Служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова заяву про викрадення дітей її колишнім чоловіком. Жодної реакції від Служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова не відбулось. 01.12.2020 року ОСОБА_1 було подано до Служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова заяву на підставі ст. 170 СК України про витребування дітей та негайного повідомлення прокурора. Станом на сьогодні жодної реакції від представників Служби у справах дітей Шевченківської районної адміністрації м. Львова. Зазначає, що ОСОБА_3 не надає ОСОБА_1 можливість спілкуватись з спільними дітьми, погрожує ОСОБА_1 психологічним впливом та фізичною силою. Звертає увагу, що в ОСОБА_1 є бажання та можливість спілкуватись із дітьми, приймати участь в їх вихованні та забезпечувати їх.

Із матеріалів, що надійшли на розгляд до апеляційного суду, зокрема, позовної заяви, заяви про забезпечення позову, апеляційної скарги, вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, що стосується визначення місця проживання дітей сторін.

Так, однією із вимог позовної заяви є визначення місця проживання доньки ОСОБА_5 народжену ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 та прохання залишити проживати їх з ОСОБА_1 , позивачкою по справі.

В заяві ж про забезпечення позову, позивачка просить на час розгляду справи визначити постійне місце проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

З наведеного вище вбачається, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивачка по суті є тотожними позовній вимозі про визначення місця проживання дітей.

Тому застосування таких заходів забезпечення позову суперечить нормам процесуального закону, про що йшлося.

Окрім цього, жодних обґрунтованих причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов та будь-яких належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивачкою не надано.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу, слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду першої інстанції, як таку що відповідає обставинам, які мають значення та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 30 червня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра