Дата документу 14.07.2021 Справа № 331/167/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/167/21 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/2653/21 Жукова О.Є.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого:Бєлки В.Ю.
Суддів:Кухаря С.В. Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 13 липня 2018 року між відповідачем та АТ КБ «ПриватБанк» було підписано заяву № б/н з метою надання банківських послуг.

Вказує, що цією заявою відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

На підставі договору надання банківських послуг ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений до 7 500 грн.

Вказує, що відповідач своєчасно та належним чином не виконує умови кредитного договору, не повернув своєчасно банку грошові кошти, у зв`язку із чим станом на 28 жовтня 2020 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 722 грн. 37 коп., яка складається з: 7 795 грн. 52 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 393 грн. 25 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 533 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

В добровільному порядку відповідач заборгованість за кредитним договором не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 липня 2018 року у загальному розмірі 11 722 грн. 37 коп. та судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 13 липня 2018 року в сумі 7 795 грн. 52 коп.

Компенсовано Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 1 397 грн. 85 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Крилова О.Л. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не в повній мірі дослідив обставини справи та надані докази. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні відсотків по кредиту, оскільки відсоткова ставка була визначена сторонами при укладенні договору, про що зазначено у паспорті споживчого кредиту, підписаному клієнтом. Просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволені позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На зазначену апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, за змістом якого повністю підтримує висновки суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги їх не спростовують. Саме по собі підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані йому умови та правила банківських послуг свідчить про безпідставність вимог банку, щодо стягнення заборгованості за відсотками та відсотками нарахованими згідно ст. 625 ЦК України виходячи зі ставки 86,4%. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України в суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 13 липня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір у вигляді підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомився у письмовому вигляді та зобов`язався регулярно ознайомлюватися із змінами «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті банку www.рrіvаtbаnk.uа, що підтверджується його особистим підписом у анкеті-заяві. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 28 жовтня 2020 року становить 11 722 грн. 37 коп., яка складається з: 7 795 грн. 52 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 3 393 грн. 25 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 533 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

Задовольняючи часткового позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що вважав доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів та їх неповернення. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що банком не доведено факту укладання договору позики саме на тих умовах, на які посилається позивач.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем, ОСОБА_1 не підписані, а отже колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що банком не доведено належними доказами з якими саме умовами погоджувався відповідач.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Умови та правила надання банківських послуг мають мінливий характер, а тому їх редакцію, надану позивачем, не можна вважати частиною спірного кредитного договору.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Колегія суддів також вважає законними висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, враховуючи той факт, що відповідач не заперечує факт отримання вказаних грошових коштів.

Однак, колегія вважає законним і висновок суду про безпідставність вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками та відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України.

В апеляційній скарзі банк посилається на паспорт споживчого кредиту як на доказ погодження сторонами відсоткової ставки за кредитом.

Однак, вказаний паспорт містить умови кредитування за типами кредитного продукту «Універсальна» та «Універсальна Голд», умови яких є відмінними, а з наданих банком матеріалів неможливо встановити яку саме картку отримав відповідач.

Окрім того, в паспорті вказано, що процентна ставка по картці «Універсальна» складає 43,2% річних, а по картці «Універсальна Голд» - 42%, а також процентну ставку на прострочений кредит 86,4% та 84% відповідно.

В той час як розрахунок заборгованості здійснений виходячи з відсоткової ставки і 42%, і 43,2%, та на прострочений кредит за ставкою 86,4% та 84%.

Тобто розрахунок заборгованості не відповідає жодному з типів кредитного продукту, які вказані у паспорті, наданого банком.

Також колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги банку, щодо помилкового незастосування судом першої інстанції положень ст. 1048 ЦК України, оскільки звертаючись до суду з позовом, банк зазначеної вимоги не пред`явив, відповідних розрахунків не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повна постанова складена 14 липня 2021 року.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко