Справа № 692/407/21
Провадження № 2/692/215/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року смт. Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Левченко Л.О.

за участю секретаря Савенко О.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Драбів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Прості займи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.04.2018 р. між ТОВ «Прості займи» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансових послуг № 50 на суму 2 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,00 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ІТС) Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми.

Товариство свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів виконало повністю, кошти за Кредитним договором в сумі 2 000 грн. було перераховано на банківську картку позичальника платіжною системою Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY».

Станом на 17.04.2018р. термін платежу за договором настав, однак відповідач не виконала свої зобов`язання: не повернула отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатила проценти. Станом на 02.04.2021 р. загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 48 274,10 грн., який складається з: суми кредиту 2 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 43 385,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 777,94 грн., три проценти річних від простроченої суми - 2 111,16 грн.

За таких умов позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 274,10 грн. та судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 28.05.2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду 16.06.2021р. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог повністю. Зазначила, що сторони уклали договір, однак, позивач без пояснення причин не передав відповідачу грошові кошти у сумі 2 000 грн. Відповідач вважає, що у зв`язку із відмовою у наданні їй коштів та не отримання коштів, вона не має жодних зобов`язань перед позивачем, до моменту подання позовної заяви відповідач навіть не знала про наявність у неї спірної заборгованості та зазначає, що ТОВ «Прості займи» свій обов`язок по наданню кредитних коштів відповідачу не виконало. ОСОБА_1 зазначила про відсутність доказів, які б свідчили, на який рахунок було здійснений переказ чи на яку картку, відповідно до умов договору саме позивач надає грошові кошти відповідачу та відсутні жодні пункти щодо кредитування відповідача ТОВ ФК «Вей Фор Пей», протягом трьох років позивач не повідомляв відповідача про наявність заборгованості. Лист від 13.04.2021 № 46, на який посилається позивач, не може слугувати належним та достовірним доказом підтвердження переказу коштів позивачу, оскільки відповідно до вказаного листа неможливо встановити дійсність обставин. За таких обставин вважає, що позивач не надав жодних первинних достовірних та достатніх доказів щодо отримання відповідачем тіла кредиту, повідомлення відповідача про порушення зобов`язань, тому в задоволенні позовних вимог просила відмовити повністю.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними матеріалами.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились. Представник відповідача адвокат Ковтун А.В. скерував до суду клопотання вх. №2397/21-Вх від 08.08.2021р. про розгляд справи без участі відповідача та його представника, клопотав про застосування строків позовної давності.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є юридичною особою та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження НКФУ № 3601 від 29 серпня 2017 року. Основним видом діяльності ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (копія) та статуту (копія).

Так, 02 квітня 2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансових послуг № 50, у режимі онлайн шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті відповідача, згідно умов якого остання отримала кредит на особисті потреби у розмірі 2 000 грн. строком на 16 днів - до 17 квітня 2018 року та зобов`язалася його повернути і сплатити відсотки у розмірі 640 грн. (розмір відсотків: 2% за кожен день користування кредитом, (730 відсотків річних). Дата початку нарахування відсотків розпочинається з 02 квітня 2018 року. При виникненні заборгованості позичальник також зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %.

У інформаційній довідці щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій містяться дані відповідача ОСОБА_1 : її прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 41, останні чотири цифри 7090.

Відповідно до п.п. 4-6 заяви-анкети ОСОБА_1 підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише їй, ні які інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на сайт pzaim.zp.ua абоwww.bistrozaim.ua , є дійсними та надані нею особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто.

Згідно наданого позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» алгоритму укладення договору за допомогою мережі «Інтернет», після подачі відповідної заяви позичальником ОСОБА_1 отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети.

ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 02 квітня 2018 року через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 2 000 грн. на платіжну картку.

Згідно довідки ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на банківську кредитну картку перераховані кошти за кредитним договором у розмірі 2 000 грн., деталі транзакції: власник картки COMMERCIAL BANK PRIVATBANK, категорія картки: Visa, номер картки: НОМЕР_1 , час запиту: 02.04.2018 року о 18:33:07.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Прості займи" в електронній формі.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 50 від 02 квітня 2018 року позичальник ОСОБА_2 отримала кошти у розмірі 2 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 16 днів, із сплатою відсотків у розмірі 640 грн.

Крім того, при виникненні заборгованості позичальник також зобов`язалася сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %.

Відповідно до розрахунку ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованості за кредитним договором № 50 від 02 квітня 2018 року станом на 02 квітня 2021 року складає 45 385 грн. 00 коп., у тому числі: 2 000 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 43 880,00 грн. заборгованість за відсотками; 1 000 грн. пені, 0 грн. штраф, 777,94 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2 111,16 грн. - 3% річних від простроченої суми.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 2 000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 02 квітня 2018 року 17 квітня 2018 року в сумі 640 грн.

Таким чином, вимога позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 2 000 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 02 квітня 2018 року 17 квітня 2018 року в сумі 640 грн. є доведеною.

Суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про неотримання кредитних коштів в сумі 2 000,00 грн. оскільки таке твердження суперечить наявним матеріалам справи та не підкріплене належними доказами.

Разом з тим, вимога позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за період з 18 квітня 2018 року по 02 квітня 2021 року в сумі 43 240 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору № 50 від 02 квітня 2018 року ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику у повному обсязі до 17.04.2018 року.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 17.04.2018 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 45 385,00 грн. включає період з 18 квітня 2018 року по 02 квітня 2021 року, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» вимога в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 18.04.2018 року по 02 квітня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, 777,94 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення та 2 111,16 коп. - 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку збитків від інфляції та розрахунку 3 відсотків річних, за період з 02 квітня 2018 року по 02 квітня 2021 року нараховано збитки від інфляції всього: 777,94 грн. за весь період прострочення та 3 відсотки річних всього: 2 111,16 грн. від простроченої суми. Проте суд не повністю погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» було враховано 43 880,00 грн. відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 02 квітня 2018 року по 02 квітня 2021 року.

Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 2 000 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 640,00 грн., що підлягали сплаті до 17.04.2018р., які є доведеними, з врахування внесеної 16.04.2018р. суми в 1,00 грн. суд вважає, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути індекс інфляції за весь період прострочення в сумі 516 грн. 36 коп. (період травень 2018р.- березень 2021р., сума боргу 2 639 грн.) та 3% річних в сумі 230,00 грн. (сума боргу 2639,00 грн., кількість днів прострочення 1080).

Водночас, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» належить відмовити внаслідок спливу строку позовної давності, про застосування якої просить відповідач, посилаючись як на підставу для відмови в позові. При цьому суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність 1 рік.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює визначений строк виконання зобов`язання, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну його виконання. А відтак, перебіг позовної давності починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з повернення кредиту.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 17.04.2021р., перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за вказаними платежами має починатися з наступного дня після настання терміну повернення кредиту, тобто з 18.04.2018р.

Позовна заява ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» датована 16.04.2021р. В той же час днем подання заяви до суду є не дата, вказана у позовній заяві, а день її реєстрації в канцелярії суду або день відправлення заяви на адресу суду поштою. З конверта поштового відправлення вбачається, що він надійшов до відділення Укрпошта, Запоріжжя 36, 29.04.2021р., тобто після спливу позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку про сплив позовної давності на момент звернення ТОВ «Прості займи» до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги щодо стягненні заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Щодо стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності ст. 625 ЦК України, то суд зазначає, що дані вимоги є похідними від вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином суд, проаналізувавши доводи позивача та заперечення відповідача, приходить до висновку, що в задоволенні позову ТОВ «Прості займи» належить відмовити внаслідок спливу строку позовної давності, оскільки такий строк сплив 18 квітня 2021 року та про застосування спливу строку позовної давності заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення.

У зв`язку з цим, згідно ст. 141 ЦПК України, не підлягають й стягненню з відповідача витрати по справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.15, 16, 267, 526, 551, 610, 626, 628, 629, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1077 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 4, 77-78, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.О. Левченко