Справа № 473/2493/20
РІШЕННЯ

іменем України

"22" червня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Ціліциної О.В., позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих дорожньо-транспортною пригодою.

В позові вказував, що 30 січня 2020 року о 08 год. 15 хв. в м. Вознесенську Миколаївської області на вул. Чорновола ОСОБА_2 , керуючи належним ОСОБА_3 транспортним засобом «ВАЗ 2106», реєстр. номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 16.11 ПДР України при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Михайлівської, не надала перевагу в русі транспортному засобу «Opel Zafira», реєстр. номер НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі, та допустила з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду від 25 березня 2020 року відповідачка була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу «Opel Zafira», реєстр. номер НОМЕР_2 . Шкода полягає у вартості необхідних для відновлення автомобіля до попереднього стану ремонтних робіт, що становлять 27 955,44 грн.

Також ОСОБА_1 вказував на те, що внаслідок пошкодження належного йому майна він зазнав моральних страждань, що є наслідком посягання на його власність, необхідності зміни поточних життєвих планів, витрат часу та коштів на ремонт автомобіля, неможливості використовувати транспортний засіб за призначенням протягом тривалого часу.

Грошовий еквівалент моральної шкоди оцінив в 1 000 грн.

Оскільки ОСОБА_2 , яка на момент дорожньо-транспортної пригоди не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, як володільця транспортного засобу, завдану шкоду позивачу в добровільному порядку не відшкодувала, а тому ОСОБА_1 просив стягнути з відповідачки вказану шкоду, а також понесені ним судові витрати.

18 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про збільшення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди до 30 474,85 грн., яка була прийнята судом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди визнала частково в розмірі 8 400 грн., вказуючи на те, що саме ця сума є реальною та адекватною вартістю ремонтних робіт, необхідних для відновлення належного позивачу автомобіля. Вимоги про відшкодування моральної шкоди не визнала, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 не зазнав моральних страждань.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 30 січня 2020 року о 08 год. 15 хв. в м. Вознесенську Миколаївської області на вул. Чорновола ОСОБА_2 , керуючи належним ОСОБА_3 транспортним засобом «ВАЗ 2106», реєстр. номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 16.11 ПДР України при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Михайлівської, не надала перевагу в русі транспортному засобу «Opel Zafira», реєстр. номер НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі, та допустила з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду від 25 березня 2020 року відповідачка була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як володільця автомобіля «ВАЗ 2106», реєстр. номер НОМЕР_1 , не була застрахована.

Позивач зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу «Opel Zafira», реєстр. номер НОМЕР_2 . Шкода полягає у вартості необхідних для відновлення автомобіля до попереднього стану ремонтних робіт.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1, п. 8 ч. 1 ст. 16 ЦК України).

За загальним правилом, передбаченим ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (до яких належить діяльність з використання транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою в повному обсязі.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п. 4), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» N 4 від 01 березня 2013 року при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

При визначенні розміру матеріальної шкоди суд виходить з пояснень позивача ОСОБА_1 про те, що автомобіль «Opel Zafira», реєстр. номер НОМЕР_2 був відновлений (відремонтований) власником одразу ж після проведення експертизи з визначення розміру завданого матеріального збитку (оформленої висновком від 16 червня 2020 року №20-465). Докази обсягу та вартості фактично проведених ремонтних робіт позивачем суду не надано.

Таким чином, оскільки потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а тому суд виходить з розміру завданої шкоди, встановленої висновком від 16 червня 2020 року №20-465 (як такого, що найбільш точно відображає реальну вартість втраченого майна на час виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля), а не висновком судової автотоварознавчої експертизи від 23 квітня 2021 року №21-33, яким визначено розмір шкоди не на час проведення ремонтних робіт, а на час проведення експертизи (станом на 23 квітня 2021 року).

Також суд не приймає до уваги доводи відповідачки ОСОБА_2 про те, що розмір матеріальної шкоди є значно завищеним та становить 8 400 грн., оскільки жодних доказів в підтвердження вказаних обставин останньою не надано.

Проте згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно висновку експертного дослідження транспортного засобу від 16 червня 2020 року №20-465 розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Zafira», реєстр. номер НОМЕР_2 (що включає витрати на проведення ремонтно-відновлювальних робіт та величину втрати товарної вартості транспортного засобу) становить 27 955,44 грн., а тому шкода у вказаному розмірі повинна бути повністю відшкодована ОСОБА_2 , як особою, яка її заподіяла.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання моральної шкоди іншій особі.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає очевидним, що внаслідок пошкодження належного ОСОБА_1 майна позивач зазнав душевних страждань, що є наслідком посягання на його власність. Останній змушений був витрачати час та кошти на ремонт автомобіля, пошкодження транспортного засобу унеможливлювали його використання за призначенням протягом тривалого часу.

Виходячи з встановлених обставин, враховуючи характер, обсяг, тривалість страждань позивача та вимушених змін у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, відсутність передумов для добровільного відшкодування відповідачкою завданої матеріальної шкоди, суд вважає достатнім, адекватним та справедливим присудження позивачу відшкодування моральної шкоди у визначеному ним розмірі - 1 000 грн.

В силу ст. 141 ЦПК України суд (згідно розміру задоволених позовних вимог) розподіляє між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 поніс наступні витрати в частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди: на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.; витрати, пов`язані з розглядом справи (витрати за проведення експертизи з визначення розміру матеріальної шкоди в розмірі 1 569,02 грн.; витрати на пальне, необхідне для доставки автомобіля до експертної установи для проведення експертизи з визначення розміру матеріальної шкоди в розмірі 480 грн.).

Судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди позивачем до ухвалення рішення не сплачено.

Тому, з врахуванням розміру задоволених вимог (вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволена частково - в розмірі 91,73 % від заявленої, вимога в частині відшкодування моральної шкоди задоволена повністю) з відповідачки підлягають стягненню:

- на користь позивача (в частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди): 771,27 грн. судового збору (840,80 грн. х 91,73 %); 1 879,56 грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи (1439,26 грн. витрат за проведення експертизи (1 569,02 грн. х 91,73 %) + 440,30 грн. витрат на пальне, необхідне для доставки автомобіля до експертної установи (480 грн. х 91,73 %));

- на користь держави (в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди) 840,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідент. номер: НОМЕР_4 ) 27 955 (двадцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 44 копійки в порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідент. номер: НОМЕР_4 ) 1 000 (одну тисячу) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідент. номер: НОМЕР_4 ) в порядку відшкодування судових витрат 771 (сімсот сімдесят одну) гривню 27 копійок судового збору, а також 1 879 (одну тисячу вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 56 копійок витрат, пов`язаних з розглядом справи (витрат за проведення експертизи та витрат на пальне, необхідне для доставки автомобіля до експертної установи).

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер: НОМЕР_3 ) на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106), , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 червня 2021 року.

Суддя: О.В. Вуїв