Справа № 199/4640/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Якименко Л.Г., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з позовною заявою позивачем також подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила:

-зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №12319, виданого 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс» заборгованості в сумі 23440,14 гривень.

-заборонити приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченку Андрію Сергійовичу вчиняти будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на належне ОСОБА_1 майно та доходи.

В обґрунтуванні заяви зазначила, що 12.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком Андрієм Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Фінрезерв Плюс» суми боргу у розмірі 23440, 14 грн., на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №12319 від 15.03.2021 року.

Також, 12.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком Андрієм Сергійовичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 2344,01 грн..

Позивач вважає, що виконавчий напис №12319 від 15.03.2021 року вчинено після спливу строку позовної давності, а також з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №12319, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 15.03.2021 року.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про нотаріат", нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково та в порядку забезпечення позову зупинити стягнення за вказаним виконавчим написом нотаріуса.

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, обсяг позовних вимог, а також враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із заявленими вимогами, приймаючи до уваги предмет позову, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про забезпечення позову, так як у випадку задоволення позовних вимог повернення належних позивачу коштів, на які буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднене або взагалі неможливе, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в частині зупинення стягнення за виконавчим документом.

Щодо іншого способу забезпечення, про які просить заявник, а саме забезпечити позов шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченку Андрію Сергійовичу вчиняти будь-які виконавчі дії щодо звернення стягнення на належне ОСОБА_1 майно та доходи, то суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Вказане вище положення узгоджується із п.2 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Із вказаних норм вбачається, що питання про зупинення вчинення виконавчих дій належить до виключної компетенції виконавця, оскільки, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Тому питання про зупинення стягнення у виконавчому провадженні не є повноваженнями суду.

Отже, інший захід забезпечення позову, який просить застосувати заявник, не узгоджується з передбаченим п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому заява в цій частині не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

У порядку забезпечення позову зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису, виданого 15.03.201 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною за №12319, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс» 23440,14 гривень, на час розгляду цивільної справи №199/4640/21 і до набрання законної сили рішення суду.

В іншій частині заяви, - відмовити.

Дані про стягувача:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс»,

місцезнаходження: 04060, місто Київ, вул.Ризька, будинок 73-Г, офіс 7,

код ЄДРПОУ: 44109676,

Дані про боржника:

ОСОБА_1 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1

місце проживання: АДРЕСА_1 ,

Виконавче провадження: №65402256,

Виконавчий документ: виконавчий напис, виданий 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною за №12319, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрезерв Плюс» 23440,14 гривень.

На виконанні:

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович (місцезнаходження: 49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Сімферопольська, 21, прим.59, кім. 413, прим. 68, кім. 405).

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також державному (приватному) виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає чинності з дня постановлення 29.06.2021 року, але може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя