Справа № 686/5580/16-ц
Провадження № 2/686/491/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі Сікулі Н.П.,

за участю: відповідача-позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

встановив:

В березні 2016 року ПАТ «Універсал Банк» (правонаступник ВАТ «Універсал Банк») звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до кредитного договору № BL 2556 від 14.03.2008р. банком було надано кредит ОСОБА_1 .. Кредитний договір передбачає надання банком позичальнику грошових коштів (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: основна сума кредиту 35000,00 швейцарських франків; процентна ставка - 8,50%; термін кредитування 204 місяці; дата сплати щомісячного платежу вважається останній робочий день, що передує 01 числу кожного календарного місяця строку кредитування; дата останнього платежу 01 березня 2025року. Відповідач до виконання умов Кредитного договору поставилась недобросовісно, не виконувала в повному обсязі свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та процентів за їх користування в строки та розмірах вказаних договором.

Пункт 6.1 Кредитного договору передбачає, що банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань за цим договором.

Станом на 16 травня 2018 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором № BL 2556 від 14.03.2008р. складає 23327,56 швейцарських франків, в тому числі: заборгованість по сумі кредиту - 16019,91 швейцарських франків, в т.ч. прострочення заборгованості по сумі кредиту 3648,42 швейцарських франків; відсотки - 5925,78 швейцарських франків; підвищені відсотки -1381,87 швейцарських франків.

Враховуючи наведене, позивач з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь: заборгованість за кредитним договором № BL 2556 від 14.03.2008р. в сумі 23327,56 швейцарських франків, в тому числі: заборгованість по сумі кредиту - 16019,91 швейцарських франків, в т.ч. прострочення заборгованості по сумі кредиту 3648,42 швейцарських франків; відсотки - 5925,78 швейцарських франків; підвищені відсотки -1381,87 швейцарських франків; судові витрати.

14.09.2017р. ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ "Універсал Банк" про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову позивач вказала, що 14.03.2008 року ВАТ Універсал Банк, правонаступником якого є ПАТ Універсал Банк та нею було укладено Кредитний договір №ВL2556, згідно якого банк зобов`язався надати їй кредит в сумі 35000 швейцарських франків до 01 березня 2025 року.

Кредитний договір №ВL2556 від 14.03.2008 року, укладений з суттєвими порушеннями істотних умов договору встановлених законодавством України, що регулюють спірні правовідносини, які необхідні для його укладення, з використанням елементів нечесної приємницької практики всупереч існуючих норм і вимог діючого законодавства України, та порушує охоронювані Конституцією і Законами України права та інтереси споживача авансових послуг, і водночас завдає значної шкоди.

Зі змісту кредитного договору в ході співставлення його з вимогами законодавства встановлено, що в ньому відсутні встановлені імперативними вимогами законодавства обов`язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме: відсутня згода за всіма іншими істотними умовами кредитного правочину, зокрема в порушення вимог ч.3 п. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», натомість визначенні умови, які суперечать п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що в бачається з наступного: банк не здійснив належно детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі); не зазначив вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості; не визначив належно реальну процентну ставку; в порушення вимог п. 7 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», не визначив строк дії кредитного договору; всупереч вимоги п. 8 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», не визначив порядок припинення дії кредитного договору; не зазначив відповідальність кредитора при порушенні умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту (зокрема в разі зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі) як того вимагають норми ч. 2 ст. 345 ГКУ та п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; в порушення п. 3,6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які діяли на момент укладення кредитного договору, неправомірно всупереч вимог закону визначив сплату винагороди за надання кредиту в розмірі 0,99% (п. 1.3.3 кредитного договору), а також сплати винагороди за часткове або дострокове повернення кредиту в розмірі 1,50% від суми дострокового погашення кредиту (п. 1.3.4 кредитного договору).

З поміж усього зазначеного, не відповідає вимогам закону й п. 1.3.4 кредитного договору, яким прописано умови погашення кредиту у разі дострокового часткового його погашення позичальником. Вказаний пункт визначений нечітко, з нього неможливо зрозуміти, як з позичальником в такому випадку буде узгоджена подальша ціна фінансової послуги, яка після сплати дострокових платежів коригується.

Зміст п. 1.3.4 кредитного договору не забезпечує договірного розуміння механізму корегування ануїтетного платежу, а також того скільки позичальнику залишається сплатити по кредиту і в якому розмірі. Вказаний пункт кредитного договору є досить важливим, оскільки у разі настання події часткового дострокового погашення кредиту, ануїтетний платіж як і сама ціна фінансової послуги підлягають коригуванню. Тобто, часткове дострокове погашення кредиту є свого роду забезпеченням можливості зменшення залишку заборгованості по кредиту і як наслідок зменшення розміру щомісячного платежу, що є важливою базовою умовою, яка зменшує фінансовий тягар позичальника.

Отже, зі змісту пункту 1.3.4 кредитного договору вбачається, що банк приховано закріпив за собою право на власний розсуд в односторонньому порядку корегувати ціну фінансової послуги без належного її узгодження та доведення до позичальника, що тим самим забезпечує банку можливість на власний розсуд розподіляти кошти по сплаченому кредиту і не нести ніякої відповідальності за будь-які неправомірні дії щодо зарахування коштів, оскільки відповідний графік не підписаний і непогоджений, і механізм його узгодження в п. 1.3.4 кредитного договору невизначений.

З пункту 1.3.4 кредитного договору незрозуміло, яка процедура виконання позичальником свого обов`язку щодо підписання нового графіку, адже невизначено порядку його надання на підпис позичальнику, а також не прописано хто його має коригувати, і що робити позичальнику якщо банк як компетентна особа нового графіку не надає. Якщо встановлені правила, не дозволяють визначити зміст умови договору, слід застосовувати тлумачення contra proferentem, а саме, - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав (ВС/КЦС, справа № 753/11000/14-ц від 18.04.18р.)

Окрім того, зі змісту кредитного договору враховуючи специфіку наданої їй банком послуги, прослідковується її обмеженість в правах як позичальника. Обсяг визначених відповідачем в кредитному договорі прав і обов`язків, містить суттєву диспропорцію на користь відповідача, що суперечить принципу рівності сторін у договорі.

Банк в умовах кредитного договору завбачливо поставився лише до себе, передбачив підвищення відсоткової ставки за користування кредитом в разі девальвації гривні (п. 5.1 кредитного договору) і таким чином забезпечив собі захист від валютних ризиків, хоча захист від вказаного ризику вже закладений у валюті кредиту.

Такими своїми діями банк допустив суттєву диспропорцію в договорі, переклавши усі негативні наслідки від девальвації гривні лише на неї і не передбачив в договорі жодного пункту щодо захисту в такій ситуації її, як іншої сторони договору. Такі дії з боку банку є грубим порушення законодавства щодо рівності сторін договору бо враховуючи вказану умову договору і обставини, які настали, вона опинилась у вкрай важкій ситуації і в повній нерівності по відношенню до банку як сторони договору, вона потрапила в глибоку боргову залежність від кредитора і жодним чином незахищеною від обставин девальвації гривні.

Окрім того, враховуюче те, що валюта кредитного договору Швейцарський франк і договір укладався на 17 років, вона як споживач - слабша сторона кредитного договору, яка на відмінно від банку не може володіти необхідним і достатнім обсягом інформації в такій сфері як кредитування в іноземній валюті, та не могла зпрогнозувати такої різкої і неймовірно високої девальвації гривні, зокрема різкого підняття курсу Швейцарського франка стосовно гривні; встановленого НБУ офіційного курсу Шв. франка на момент укладення кредитного договору (4,26 грн.) і на сьогоднішній день - 28,0 грн., а відтак суми платежу за договором у гривнях як на момент укладення договору приблизно 1391,23 грн., так і пред`явлення позову 9128,00 грн., яка є надмірно високою по відношенню до ціни, узгодженої в момент укладення договору.

Банк в свою чергу як компетентна особа, прорахував ймовірність такої непомірно високої девальвації гривні томі і завбачливо включив до умов кредитного договору п. 5.1, яким захистив себе від девальвації гривні, і завбачливо та продумано не визначив в кредитному договорі умови, яка б захищала її за вказаних обставин чим поставив її в нерівні з ним умови тим самим порушивши баланс сторін у кредитному договорі.

Не відповідає вимогам закону також і п. 7.10 кредитного договору, відповідно до змісту якого, банк як компетентна особа, яка розробляла кредитний договір визначає, якими доказами буде підтверджуватись невиконання позичальником зобов`язань. Тобто банк, в договірному аспекті намагається заздалегідь зазначити перелік доказів, якими буде підтверджуватись наявність заборгованості за кредитом, в той час як законодавством визначається якими доказами може підтверджуватись наявність чи відсутність тих чи інших обставин. Саме банк несе відповідальність за зміст кредитного договору, за його відповідність закону, оскільки він є компетентною особою в сфері кредитування та розробляв умови кредитного договору.

Банк недотримався вимог чинного законодавства щодо укладення даного виду договору, також з поміж іншого в належній формі не була доведена необхідна інформація про необхідні умови щодо кредитного продукту, оцінку можливих змін курсу іноземної валюти на майбутній час дії кредитного договору, а відтак банк, як сильна сторона договору, в порушення принципу добросовісності, фактично переклав шкідливі наслідки від невиконання своїх обов`язків щодо оцінки ризиків від надання валютного кредиту на споживача, як слабкої сторони договору, чим вніс істотний дисбаланс у права та обов`язки сторін за договором на шкоду споживача.

Враховуючи, що названі умови кредитного договору суперечать принципам свободи договору (п.3 ч. 1 ст.3 ЦК України) і добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч.3 ст. 509 ЦК України), що на момент укладення договору ці умови не були нею враховані та були узгоджені внаслідок неналежної інформованості, в тому числі зі сторони банку, що названі умови вплинули на її можливість свідомого і компетентного вибору фінансової послуги як споживача, що у даному випадку зміна ринкових умов, які впливають на сукупну вартість кредиту у гривнях (різке підняття курсу Швейцарського франка стосовно гривні), фактично призводить до зміни ціни послуги (у бік її підвищення), а відтак умов кредитного договору в частині суми основного боргу, що такі положення договору надали явну перевагу банку, внаслідок чого є явно обтяжливими для неї, що без названих умов вона як позичальник не могла укласти спірний договір, кредитний договір підлягає визнанню недійсним. Тому відповідач-позивач ОСОБА_1 , з врахуванням заяви про зміну підстав договору, просить визнати недійсним Кредитний договір № ВБ2556, укладений 14 березня 2008 року між нею та ВАТ «Універсал Банк» (правонаступник ПАТ Універсал Банк).

Ухвалою суду від 14.04.2017 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк" про визнання кредитного договору недійсним та об`єднано для спільного розгляду з первісним позовом.

В судове засідання представник позивача-відповідача ПАТ «Універсал Банк» не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти задоволення зустрічних вимог заперечив. Також подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, оскільки з зустрічним позовом позивач звернулась до суду більше ніж через 10 років 1 місяць з моменту укладення Кредитного договору, у зв`язку з чим пропустила строк позовної давності на звернення до суду.

Відповідач-позивач та її представник в судовому засіданні проти вимог ПАТ «Універсал Банк» заперечили, зустрічні позовні вимог підтримали. Представник відповідача-позивача суду пояснила, що вони вважають розрахунок заборгованості необґрунтованим, банк в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку, а також направивши вимогу змінив строк погашення заборгованості. Договір укладено з порушенням чинного законодавства.

Заслухавши пояснення відповідача-позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ "Універсал Банк" про визнання кредитного договору недійсним, слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.03.2008р. ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та відповідач уклали кредитний договір №BL 2556 про надання ОСОБА_1 кредиту у розмірі 35000,00 швейцарських франків, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,50% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, термін кредитування 204 місяці, датою сплати щомісячного платежу останній робочий день, що передує 01 числу кожного календарного місяця строку кредитування, дата останнього платежу 01 березня 2025року.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 35000 швейцарських франків, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) у порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі.

Згідно п.1.3.1 кредитного договору, за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, визначеного цим Договором, встановлюється процентна ставка в розмірі 8,50% річних (далі «базова процентна ставка»).

Відповідно до п.1.3.2 кредитного договору, за користування кредитними коштами понад строк кредитування (або терміни погашення за Графіком погашення кредиту), встановлений цим Договором, процентна ставка встановлюється в розмірі 17,00% річних (надалі по тексту «підвищена процентна ставка»). Розмір такої підвищеної процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника. Нарахування та облік таких процентів Банк здійснює відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ. Підвищена процентна ставка не застосовується (а застосовується процента ставка 0,0001% річних), якщо погашення суми простроченої заборгованості за цим Договором відбулося до: А) п`ятого числа місяця (включно), за умови, що таке п`яте число припадає па робочий день; або Б) останнього робочого дня (включно), який передує п`ятому числу місяця, за умови, що таке п`яте число припадає на вихідний, святковий день. Якщо сплата суми простроченої заборгованості не була здійснена протягом перших п`яти календарних днів місяця, то на суму простроченої заборгованості нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення проострочення.

Згідно п.1.3.3 вказаного кредитного договору, позичальник згідно з умовами цього Договору сплачує Банку винагороду за надання кредиту у розмірі 0.99% від суми кредиту. Зазначена винагорода має бути сплачена Позичальником: A) не пізніше дати фактичного надання кредиту, Б) у валюті кредиту , встановленій цим Договором, В) винагорода має бути сплачена шляхом: шляхом договірного списання Банком коштів з поточного рахунку Позичальника, відкритого у Банку, у валюті та сумі такої винагороди Банку за цим Договором. При цьому Позичальник доручає Банку здійснювати таке договірне списання коштів згідно з умовами цього Договору та зобов`язується забезпечити не пізніше дати фактичного надання кредиту наявність грошових коштів на поточному рахунку Позичальника у Банку у валюті та сумі, достатніх для сплати такої винагороди Банку.

Пунктом 1.3.5 кредитного договору встановлено, що нараховування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування процентів «факт/360», починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку Позичальника, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок суми заборгованості, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й 360 днів у році. Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту вважається одним днем.

Згідно п.3.2.1 кредитного договору, позичальник має право ставити перед Банком питання щодо перенесення термінів погашення за цим Договором у випадку виникнення тимчасових фінансових або інших ускладнень з незалежних від Позичальника обставин.

23.04.2015 року ПАТ «Універсал Банк» направив ОСОБА_1 вимогу з проханням сплати прострочену заборгованість за кредитом, нарахованих процентах та штрафних санкціях. При цьому банком було повідомлено, що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги, та банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку з покладенням на неї витрат, пов`язаних із сплатою судового збору та витратами виконавчого провадження.

Вказану вимогу ПАТ «Універсал Банк» позичальник ОСОБА_1 отримала 12.05.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.44 т.1).

Згідно розрахунку заборгованості ПАТ «Універсал Банк» станом на 16 травня 2018 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором № BL 2556 від 14.03.2008р. складає 23327,56 швейцарських франків, в тому числі: заборгованість по сумі кредиту - 16019,91 швейцарських франків, в т.ч. прострочення заборгованості по сумі кредиту 3648,42 швейцарських франків; відсотки - 5925,78 швейцарських франків; підвищені відсотки -1381,87 швейцарських франків.

Вказані обставини підтверджуються:кредитним договором №ВL2556 від 14.03.2008 року; розрахунком заборгованості за кредитним договором №ВL2556 від 14.03.2008 року; Додаками №1, №2 до кредитного договору №ВL2556 від 14.03.2008 року; договором іпотеки (нерухомого майна-квартири) від 14.03.2008 року; Договором про розірвання договору іпотеки, посвідченого 14.03.2008 року приватним нотаріусом ХМНО Новченковим І.В. за реєстровим №1480 від 25.10.2013 року; договором іпотеки (нерухомого майна квартири) від 25.10.2013 року; анкетою-заявкою від 25.02.2008 року; вимогами АТ «Універсал Банк» від 23.04.2015 року.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи по цивільній справі №686/5580/16-ц №3056 від 27.11.2020 року, дослідивши розрахунок заборгованості станом на 16.05.2018р. (Т.2 а.с.86-90) в межах наданих матеріалів, встановлено суперечливі й неузгоджені дані, в т.ч. з умовами Кредитного договору №ВL2556 від 14.03.2008р. (Т.1 а.с.11-16) та наявними розрахунковими документами, а саме (докладно див. дослідну частину та Додаток 1 експертизи): застосування процентних ставок на строкову заборгованість у розмірі 11,00% та на прострочену заборгованість у розмірі 22,00 % починачи з 26.08.2008 року, в розрахунку заборгованості станом на 16.05.2018 року документально необгрунтоване та не узгоджується з умовами кредитого договору №ВL2556 від 14.03.2008 року; суми загальних щомісячних платежів, наведені в Розрахунку заборгованості станом на 16.05.2018р. починаючи з серпня 2008 року не узгоджуються з плановими платежами згідно Додатку №1 від 14.03.2008р. до Кредитного договору №ВL2556 від 14.03.2008р. (докладно див. дослідну частину «Щодо погашення заборгованості та зарахування сплачених коштів» та кол. 17-18 Додатку 1 експертизи); в результаті дослідження Розрахунку заборгованості станом на 16.05.2018р. та наявних бухгалтерських документів встановлено, що деякі платежі зараховувались не на зменшення основної заборгованості по кредиту (тіла кредиту), а на погашення відсотків у розмірах більших, ніж сума розрахованих відсотків до сплати (докладно див. дослідну частину «Щодо погашення заборгованості та зарахування сплачених коштів» та код.7-9 Додатку 1 експертизи); в результаті дослідження Розрахунку заборгованості станом на 16.05.2018р. та бухгалтерських документів Банку (виписок по рахункам), виявлено затримки зарахування сплачених платежів (в т.ч. затримки розподілу частини сплачених коштів) у погашення заборгованості за Кредитним договором № ВL2556 від 14.03.2008р. (докладно див. дослідну частину «Щодо погашення заборгованості та зарахування сплачених коштів» та кол.20-23 Додатку 1 експертизи); суми погашення заборгованості у Розрахунку заборгованості станом на 16.05.2018р. (кол.5,8,15 Додатку 1 експертизи) наведено у вигляді згрупованих даних (помісячно), що не узгоджується з відображенням платежів у наявних Виписках по рахункам (в кожну дату сплати, докладно див. кол.20-23 Додатку 1 експертизи).

Таким чином, згідно наданих документів, Розрахунок заборгованості станом на 16.05.2018р. (Т.2 а.с.86-90) не узгоджується з умовами Кредитного договору №ВL2556 від 14.03.2008р. та наявними розрахунковими документами (докладно див. дослідну частину експертизи).

В результаті проведених арифметичних розрахунків, виходячи з наданих на експертизу матеріалів (в т.ч. первинних документів та документів бухгалтерського обліку Банку) та умов Кредитного договору №ВL2556 від 14.03.2008р., розмір заборгованості за кредитним договором станом на 16.05.2018р. становить 15368,42 шв.франків, в т.ч. (докладно див. дослідну частину та Додаток 1 експертизи): 1) заборгованість за основним боргом - 11754,11 шв.франків (докладно див. кол.28 Додатку 1 експертизи); 2) заборгованість за відсотками - 3614,31 шв.франків (докладно див.кол.26 Додатку 1 експертизи), в т.ч.: за відсотками, нарахованими за період з 14.03.2008р. по 22.11.2015р. 1043,04 шв. франків; за відсотками, нарахованими за період з 23.11.2015р. по 16.05.2018р. - 2571,27 шв.франків.

Судовий експерт ОСОБА_3 в судовому засіданні свій висновок підтримав.

Представником ПАТ «Універсал Банк» не надано суду належних та допустимих доказів на спростування розрахунку заборгованості зазначеного у висновку судово-економічної експертизи №3056 від 27.11.2020р.. В тому числі, не надано суду належних доказів на підтвердження наявності підстав застосування при розрахунку заборгованості процентних ставок на строкову заборгованість у розмірі 11,00% та на прострочену заборгованість у розмірі 22,00% починаючи з 26.08.2008 року. У зв`язку з чим, наданий банком розрахунок заборгованості достовірно не підтверджує розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №ВL2556 від 14.03.2008р., та суд його до уваги не приймає.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 , слід стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № BL 2556 від 14.03.2008р. визначену висновком судово-економічної експертизи №3056 від 27.11.2020р. станом на 16.05.2018 року в розмірі 15368,42 швейцарських франків, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 11754,11 швейцарських франків, 3614,31 швейцарських франків заборгованості по відсотках. В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Універсал Банк», слід відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору № BL 2556 від 14.03.2008р., слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У частині 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1)особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови,з окрема: а)мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей міжними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки про понованих схем кредитування.

У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону, які не передбачають визнання недійсним кредитного договору.

Згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України).

Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами,які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. ОСОБА_1 на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови. В тому числі сторони у договорі передбачили умови за яких може бути змінено розміри процентних ставок.

Підписавши кредитний договір ОСОБА_1 своїм підписом у договорі в п.7.4 підтвердила, що: в разі, якщо Позичальник є фізичною особою та використовує кредит на споживчі потреби, то укладенням цього договору, він підтверджує, що: до укладення ним цього Договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у Банка, а саме: (1) найменування та місцезнаходження Банка - юридичної особи та його структурного підрозділу; (2) умови кредитування; (3) орієнтовну сукупну вартість кредиту тощо; попереджений Банком про те, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за цим Договором несе Позичальник; йому надано інформацію щодо методики, яка використовується Банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості Позичальника за кредитом та поцентами за користування ним.

При цьому ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та не просила змінити або роз`яснити окремі положення оспорюваного кредитного договору.

Отже, з врахуванням наведеного посилання ОСОБА_1 , як на підставу визнання недійсним кредитного договору, на неналежну інформованість, що вплинуло на її можливість свідомого і компетентного вибору фінансової послуги, несправедливість умов кредитного договору не заслуговують на увагу. При цьому також слід зазначити, що умови спірного договору містять інформацію щодо розміру кредиту, розміру процентної ставки, порядку нарахуванняпроцентів, порядку погашення кредиту, періодичність платежів на весь час дії договору.

Щодо посилань ОСОБА_1 , як на підставу для визнання кредитного договору недійсним на - не доведення банком інформації про необхідні умови кредитного продукту, оцінку можливих змін курсу іноземної валюти на майбутній час дії кредитного договору, а відтак банк, як сильна сторона договору, в порушення принципу добросовісності, фактично переклав шкідливі наслідки від невиконання своїх обов`язків щодо оцінки вказаних ризиків на споживача, слід зазначити наступне.

Укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони прийняли на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення кредитного договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що така зміна не настане.

Саме по собі неповідомлення банком про зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для визнання спірного договору про надання споживчого кредиту недійсним, з огляду на те, що позивач, добровільно погодившись на отримання кредиту в іноземній валюті, діяла на власний розсуд та ризик і сама повинна була передбачати у момент укладення договору можливість зміни курсу української гривні до іноземної валюти.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору, слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 27428грн. судових витрат за проведення експертиз, а також компенсувати пропорційно задоволеним вимогам Публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» 6223,39грн. (23327,56 / 100 = 233,27; 15368,42 / 233,27 = 65,88%; 9446,56/100 х 65,88%=6223,39), витрат понесених у зв`язку зі сплатою судового збору за рахунок держави у порядку вставленому Кабінетом Міністрів України, оскільки ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи довічно, згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.3,203,215,526,628,638,1048,1050,1054ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (, адреса: 04114, м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість за кредитним договором № BL2556 від 14.03.2008 року станом на 16.05.2018 року в розмірі 15368,42 швейцарських франків, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 11754,11 швейцарських франків, 3614,31 швейцарських франків заборгованості по відсотках.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним, відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (код , адреса: 04114, м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19)на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_1 ) 27428грн. судових витрат за проведення експертиз.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» (код , адреса: 04114, м.Київ, вул. Автозаводська, 54/19) 6223,39грн., витрат понесених у зв`язку зі сплатою судового збору за рахунок держави у порядку вставленому Кабінетом Міністрів України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складання повного тексту рішення суду 22.06.2021 року.

Суддя: