ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2800/21
провадження № 4-с/753/84/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Ляшенко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Ю.С., заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у порядку статті 447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Ю.С., заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 . Мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем у порушення Закону України «Про виконавче провадження» невірно проведений розрахунок заборгованості відповідно до складеного розрахунку заборгованості від 06 листопада 2020 року за аліментами боржника (платника аліментів) ОСОБА_1 по виконанню судового наказу № 753/14725/17, виданого 05 вересня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з нього - ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2017 року, й до повноліття дитини, визначеної станом на 01 серпня 2020 року у загальній сумі 106 540 грн. 64 коп., оскільки такий розрахунок у вказаній довідці проведений без вирахування податку на доходи фізичних осіб - 18% та війського збору - 1,5% із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника. Вважає, що невирахування державним виконавцем із нарахованої державним виконавцем заборгованості по сплаті аліментів із суми 106 540 грн. 64 коп. обов`язкових податків та зборів, збільшує борг по аліментам платника таких аліментів, адже саме держаний виконавець має щомісячно вирахувати із нарахованої щомісячної суми аліментів вказаний обов`язковий законом податок та збір, а тому просить зобов`язати державного виконавця здійснити розрахунок заборголвпаності по аліментам за період з 10.08.2017 року по 03.03.2010 року із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб - 18% та війського збору - 1,5% із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника. Адже п.13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного із подружжя, дітей, батьків, інших осіб, передбачено, що утримання аліментів проводиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 , діюча на підставі ордера адвоката про надання правової допомоги від 30 грудня 2020 року (а.с. 28), скаргу підтримала з тих же підстав та просила її задовольнити, тим самим просила поновивши права скаржника як боржника у межах виконавчого провадження шляхом визнання дій державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментам за період з 10.08.2017 року по 03.03.2010 року без вирахуванням податку на доходи фізичних осіб 18% та війського збору - 1,5% із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника неправомірними та зобов`язати державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по аліментам за період з 10.08.2017 року по 03.03.2010 року із вирахуванням податку на доходи фізичних осіб 18% та війського збору - 1,5% із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника, вважаючи, що за таких підстав розмір заборгованості скаржника по сплаті аліментів на утримання дитини має бути значно меншим.

В судовому засіданні заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 скаргу не визнала та просила відмовити у її задоволенні. Пояснила, що скаржник не сплачує аліменти протягом тривалого часу, має значну заборгованість та шукає підстав для уникнення від сплати аліментів, що є неприпустимим та незаконним.

В судовому засіданні представник Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Ю.С., діюча на підставі довіреності від 02 лютого 2021 року, скаргу не визнала та просила відмовити у її задоволенні за необґрунтованістю. Вважаючи, що державним виконавчем дотримані визначені законом правила проведення розрахунку заборгованості за аліментами відповідно до статті 195 СК України та статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Визначений законом порядок проведення розрахунку заборгованості за аліментами не передбачає обов`язок державного виконавця відраховувати обов`язковий податок на доходи фізичних осіб та війський збір.

Також держаним виконавцем надані матеріали виконавчого провадження, які стали предметом дослідження в ході розгляду такої скарги.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на дії державного виконавця відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та державний виконавець про час та місце його проведення, й про необхідність забезпечення суду матеріалами виконавчого провадження.

Вислухавши скаржника, державного виконавця та стягувача, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали скарги, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що в провадженні Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з 15 листопада 2017 року перебуває на виконанні судовий наказ № 753/14725/17, виданий 05 вересня 2017 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2017 року, й до повноліття дитини (матеріали виконавчого провадження).

Державним виконавцем Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Ю.С. 06 листопада 2020 року проведений розрахунок заборгованості по аліментам боржника (платника аліментів) ОСОБА_1 по виконанню ним вказаного судового наказу, й заборгованість за аліментами визначенастаном на 01 серпня 2020 року у загальній сумі 106 540 грн. 64 коп., без вирахування обов`язкових податків та зборів (а.с. 16 - 18).

Скаржник вважає, що невирахування державним виконавцем із нарахованої державним виконавцем заборгованості по сплаті аліментів із суми 106 540 грн. 64 коп. обов`язкових податків та зборів, збільшує борг по аліментам платника таких аліментів, адже саме держаний виконавець має щомісячно вирахувати із нарахованої щомісячної суми аліментів вказаний обов`язковий законом податок та збір.

Надавши правової оцінки змісту вимоги за скаргою, суд вважає, що позиція скаржника не ґрунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Так, відповідно до частин 1-3 статті 195 СК України передбачені правила визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (частина 1 статті 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (частина 2 статті 195 СК України).

Оскільки державним виконавцем розрахунок заборгованості за аліментами проведений відповідно до статті 195 СК України та статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", підстав вважати, що він проведений не за правилом визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), немає.

Визначений законом порядок проведення розрахунку заборгованості за аліментами не покладає на державного виконавця обов`язку відраховувати з нарахованої ним суми аліментів обов`язковий податок на доходи фізичних осіб та війський збір, оскільки це лише нарування суми аліментів, а не їх виплата, адже лише при виплаті коштів вираховуються обов`язкові податки та збори.

Посадова особа не може бути примушена до дії, вчинення яких не є обов"язковими для неї.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 вказаного Закону).

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст. 5 Закону).

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеним та безпідставним.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця в межах оскаржуваної дії, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавста прав боржника в межах доводів скарги, як сторони виконавчого провадження, щодо виконання рішення суду, не встановлено, за таких підстав скарга є необгрунтованою й задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет скарги, наслідки її розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на наслідки розгляду скарги, зі скаржника на користь держави підлягають стягненню 454 грн. 00 коп. судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 18, 19, 69, 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 195 СК України, Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділі державної виконавчої служби у місті Києві Централнього міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Білан Ю.С., заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , на користь держави 454 (чотиристава п`ятдесят чотири) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: