Справа № 752/2596/21
Провадження № 2/752/4950/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року місто Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кахно І. А.,

за участю секретаря Чабанюк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») про визнання кредитного договору недійсним.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04 червня 2008 року між ним та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір № ML-019/036/2008, відповідно до умов якого банк надав йому кредит в іноземній валюті в сумі 402 900,00 дол. США за трьома траншами, зі сплатою відсотків за користування кредитом за плаваючою відсотковою ставкою.

Цього ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено договір іпотеки № PML-019/036/2008, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що кредитний договір укладений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки Законом України «Про захист прав споживачів» заборонено укладати договори споживчого кредиту в іноземній валюті, банк не надав інформаційного листа щодо валютних ризиків та інформації щодо сукупної вартості кредиту, про що банк не міг не знати, що різка зміна валютного курсу є не на користь позичальника, що в свою чергу може свідчити про свідоме шахрайство з метою отримання надприбутків. Крім того, на момент укладення оспорюваного кредитного договору індивідуальна ліцензія, видана НБУ на використання іноземної валюти при здійсненні платежів за вказаним договором кредиту була відсутня. ЗАТ «ОТП Банк» не мало права видавати кредит в іноземній валюті для розрахунків кредитними коштами з резидентами України, що є порушенням банком своїх обов`язків агента валютного контролю.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд визнати кредитний договір № ML-019/036/2008 від 04 червня 2008 року, укладений між ним та ЗАТ «ОТП Банк», недійсним.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01 лютого 2021 року у справі № 752/2596/21 відкрито провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

17 березня 2021 року до суду надійшла заява представника АТ «ОТП Банк» про закриття провадження у справі на підставі частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2011 року у справі № 2-5401/10, яке набрало законної сили, вже було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до АТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним. Тобто, предмет спору між сторонами відсутній, оскільки вирішений в межах іншої справи та відповідно наявне судове рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У судовому засіданні представник АТ «ОТП Банк» - адвокат Могилян Л. В. вказану заяву підтримала та просила закрити провадження у справі.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що у 2011 році ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом до АТ «ОТП Банк» з тим самим предметом та з тих самих підстав, зокрема, визнання недійсним кредитного договору № ML-019/036/2008 від 04 червня 2008 року з підстав незаконної видачі споживчого кредиту в іноземній валюті, без належної ліцензії та не повідомлення позичальника про можливі валютні ризики та інформації щодо сукупної вартості кредиту.

17 січня 2011 року Голосіївським районним судом міста Києва у справі № 2-5401/10 ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

11 травня 2011 року ухвалою Апеляційного суду міста Києва рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2011 року залишено без змін.

Тобто, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 січня 2011 року у справі № 2-5401/10 набрало законної сили.

Таким чином, в указаній справі та у справі, що є предметом розгляду, сторони, предмет та підстава позовів є тотожними.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, а також їх правонаступники, не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З урахуванням встановлених обставин, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Керуючись статтею 200, пунктом 3 частиною першою статті 255 ЦПК України, 259-261, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання кредитного договору недійсним, закрити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. А. Кахно