Провадження № 4-с/638/85/21
У Х В А Л А

іменем України

22 червня 2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючої судді Штих Т.В.

за участі секретаря Овчаренко К.В.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 стягувач ОСОБА_2 посадові особи ДВС, чиї дії оскаржуються : старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Головному територіальному управлінню юстиції у Харківській області Підгорний Олексій Сергійович, начальник Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Головному територіальному управлінню юстиції у Харківській області Васильєва Еліна Василівна на дії і рішення державного виконавця, зобов`язання вчинення дій,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою на незаконні дії та бездіяльність начальника та державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області, в якій просить визнати дії старшого державного виконавця Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області Підгорного О.С. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 незаконними та скасувати зазначену постанову. Також визнати незаконним дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника від 01.03.2019 та скасувати цю постанову. Зобов`язати державного виконавця, на примусовому виконанні у якого знаходиться виконавче провадження № 56298905, вилучити записи про обтяження майна боржника, внесених до державних реєстрів на підставі постанови про арешт майна боржника від 01.03.2019. Визнати незаконними дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 05.03.2019 та скасувати зазначену постанову. Визнати бездіяльність начальника Міськрайонного ВДВС по Харківському району та м. Люботину ГТУЮ у Харківській області Васильєвої Е.В. щодо невжиття заходів контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні № 56298905 незаконною.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 червня 2020 року зазначену скаргу прийнято до провадження.

До суду також надійшли доповнення та уточнення до скарги від 11.03.2019 року.

20.07.2020 року через канцелярію суду від заінтересованої особи стягувача за виконавчим провадження № 56298905 ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження в частині вимог щодо визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області Підгорного О.С. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року та постанови про накладення штрафу від 05.03.2019 року та скасування відповідних постанов. У клопотанні ОСОБА_2 наголошує на тому, що зазначені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, а відтак провадження у справі за такими вимогами має бути закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, посилається на висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 р. по справі № 754/2223/15-ц, згідно яких імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

У судовому засіданні заінтересована особа стягувач за виконавчим провадження № 56298905 ОСОБА_2 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Скаржник в судовому засіданні проти задоволення клопотання в цій частині не заперечувала.

Суд, повно та всебічно дослідивши доводи клопотання, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_1 , її вимогами, серед іншого є, визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області Підгорного О.С. щодо винесення постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року та постанови про накладення штрафу від 05.03.2019 року та скасування зазначених постанов. Тобто предметом оскарження є дії та рішення, що стосуються винесення державним виконавцем постанов про накладення штрафу в межах виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Таким чином із наведеного вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93 гс 18) та у справі № 127/9870/16- ц (провадження № 14-166 цс 18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425 цс 18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639 цс 18).

У зазначених постановах Велика Палата Верховного Суду зазначила, що критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законодавством умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в Законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Така пряма вказівка, зокрема, міститься у частині другій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка набула чинності 05 жовтня 2016 року, та відповідно до якої внесені зміни в ЦПК України. Ця редакція нормативного документа підлягає застосуванню у справі відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, скарга ОСОБА_1 на дії та рішення щодо винесення постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року та постанови про накладення штрафу від 05.03.2019 року та скасування відповідних постанов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтею 255ЦПК України, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 стягувач ОСОБА_2 посадові особи ДВС, чиї дії оскаржуються: старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Головному територіальному управлінню юстиції у Харківській області Підгорний Олексій Сергійович, начальник Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Головному територіальному управлінню юстиції у Харківській області Васильєва Еліна Василівна на дії і рішення державного виконавця, зобов`язання вчинення дій в частині вимог щодо визнання неправомірними дій старший державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Головному територіальному управлінню юстиції у Харківській області Підгорного О.С., щодо ухвалення постанов від 01 березня 2019 та від 05 березня 2019 року незаконними та скасування постанов закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У випадку, якщо ухвала була постановлена за відсутності особи в той же самий строк з моменту отримання вказаної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 24 червня 2021 року.

Суддя Т.В. Штих.