Справа № 341/1890/19
Провадження № 22-ц/4808/804/21
Головуючий у 1 інстанції Мергель М. Р.
Суддя-доповідач Горейко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Мельник О.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» про стягнення зарплати, за апеляційними скаргами Первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» та ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Мергеля М.Р. у м. Галич,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 04.11.2019 звернувся в суд з позовом до Первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» (далі ППО «Бурштинської ТЕС») про стягнення зарплати.

Позов обґрунтовано тим, що 17.09.2015 його обрали головою профспілкового комітету Бурштинської ТЕС. Розпорядженням ППО «Бурштинської ТЕС» від 22.03.2018 № 2 його звільнили з посади перший раз. Водночас, розпорядженням ППО «Бурштинської ТЕС» від 18.04.2018 № 7 його вдруге звільнили з роботи і цим же розпорядженням скасували попереднє розпорядження ППО «Бурштинської ТЕС» від 22.03.2018 № 2.

Позивач зазначив, що має право на належну йому заробітну плату у повному обсязі включно до 18.04.2018, яку він отримував раніше, зокрема до жовтня 2017 року. Водночас, стверджував, що відповідач протиправно за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року не виплачував йому заробітну плату у повному обсязі. У позовній заяві навів розрахунок, згідно з яким заборгованість з виплати заробітної плати за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року становить 119 378,08 грн, з яких: недоплачений оклад 63 870,11 грн та премія 55 507,97 грн. Просив стягнути з відповідача на його користь вказаний розмір заробітної плати.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» на користь ОСОБА_1 заробітну плату в частині невиплаченого окладу у розмірі 63870 грн 11 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду про стягнення невиплаченої та належної ОСОБА_1 частини окладу у розмірі 7 470 гривень за жовтень 2017 року.

Стягнуто з первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 фактично був звільнений з роботи 18 квітня 2018 року, а про зміну істотних умов праці, зокрема в частині розміру оплати праці (окладу) в установленому законодавством порядку повідомлений не був, тому позивач має право на отримання всієї суми належного йому окладу за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року у розмірі 63 870,11 грн, виходячи з розрахунку по 7 470,0 грн за жовтень 2017 року лютий 2018 року, 11 415,90 грн за березень 2018 року, 15 104,21 грн за квітень 2018 року.

Відмовляючи у позовних вимогах про стягнення премії за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року у розмірі 55 507,97 грн,суд першої інстанції виходив з того, що на підставі наявних у справі доказів не встановив наявність необхідних у цій справі обставин, які підлягають обов`язковому встановленню для задоволення вказаних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, обидві сторони у справі подали апеляційні скарги.

ППО «Бурштинської ТЕС» у поданій апеляційній скарзі посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що суд безпідставно послався на ст. 32 КЗпП України, яка не може застосовуватись, оскільки ці відносини регулюються профспілковими документами і позивач працював на підставі рішення профспілкової конференції, а не на підставі трудового договору.

Апелянт зазначає, що довідка з реєстру Пенсійного фонду України (а.с.11) за 2017 рік та довідка про доходи ОСОБА_1 від 20.11.2017 року №256 (а.с.18), якими встановлено отримання позивачем протягом січня-вересня 2017 року доходу з розрахунку окладу в розмірі 23915 грн та отримання премії (щоквартально), засвідчують заробіток за минулий період і вони не можуть бути покладені у розрахунки для стягнення грошових коштів за період, який заявлений позивачем без урахування протокольних рішень ревізійної комісії та профкому.

Не відповідає дійсності твердження суду про те, що представник відповідача жодними доказами чи поясненнями не спростував факту отримання ОСОБА_1 заробітної плати за період з січня по вересень 2017 року, яка включала в себе оклад у розмірі 23 915 грн та щомісячну премію в сумі 8 370,25 грн, яка виплачувалась раз на квартал. Таке твердження суду, як зазначає апелянт, спростовується протоколом засідання профкому Бурштинської ТЕС від 02.11.2017 року, яким на підставі рішення суду від 02.11.2017 року вирішено виплачувати голові профспілкового комітету ОСОБА_1 частину заробітної плати в розмірі 16 445 грн, яка фінансується за рахунок профбюджету, іншу частину заробітку в розмірі 7 470 грн, а також премію, яка виплачується Бурштинською ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», не виплачувати до отримання остаточного рішення суду, так як дана сума за жовтень 2017 року не профінансована, до отримання остаточного рішення суду фінансуватися не буде.

Суд не взяв до уваги пояснення представника відповідача про те, що оплата праці профспілкових працівників є предметом внутрішньо-організаційної роботи профспілки.

Провадження у справі №341/575/18 за позовом ОСОБА_1 до Укрелектропрофспілки про скасування розпорядження про звільнення було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Тому апелянт вважає, що так само підлягає закриттю і провадження у цій справі.

Сумнівним, на думку апелянта, є заявлений позивачем розрахунок грошових сум для стягнення, оскільки позов подано 04 листопада 2019 року без врахування сум, виплачених ОСОБА_1 на підставі платіжних доручень 15 і 22 листопада 2018 року на загальну суму 30727,18 грн., чого суд не врахував.

Із зазначених підстав просить рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити повністю і закрити провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 у поданій ним апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт оскаржує рішення в частині незадоволення його вимог щодо стягнення премії. Зазначає, що суд правильно задовольнив його вимогу про стягнення невиплаченого окладу, однак не задовольнив вимогу щодо стягнення премії, не врахувавши, що премія у розмірі 35%, яку йому не виплачували, нараховується на оклад. Виплата премії передбачена Колективним договором, Положенням про преміювання працівників ПАТ «ДТЕК Західенерго» за основні результати господарської діяльності.

Вказує, що суд фактично визнав, що він має право на премію, яку йому з дискримінаційних причин не виплачували. У період з 01.10.2017 по 15.03.2018 за його електронним підписом проводились усі банківській операції, він направляв працівників у відрядження та підписував усі фінансові документи, ним як керівником Профспілкового комітету реалізовувались заходи з підготовки та проведення культурно-масової, спортивної та оздоровчої роботи, виконувався план оздоровлення згідно з затвердженим бюджетом. Той факт, що він працював на роботі та виконував свої трудової обов`язки підтверджується самим відповідачем, оскільки тільки 15.03.2018 його у незаконний спосіб виключили з реєстру керівників юридичної особи. На думку апелянта, він узагалі не повинен доводити, що працював на посаді голови профкому, оскільки відповідач визнав, що його звільнено 18.04.2018.

Стверджує, що в структуру заробітної плати (ст. 2 Закону України «Про оплату праці») входить оклад і премія, яку йому не виплачували, хоча усім іншим працівникам виплатили.

Суд порушив ст. ст. 1, 5, 9, 18 Закону «Про колективні договори і угоди».

Зазначає, що суд порушив норми міжнародного права, які є частиною національного законодавства (ст. 9 Конституції України), а саме Конвенції про права людини щодо права на справедливий суд, права на ефективний засіб юридичного захисту, щодо заборони дискримінації, захисту права власності.

Суд порушив розумні строки розгляду справи та ст. 210 ЦПК України.

Стверджує, що він судиться сімнадцять місяців після подання позову та не отримує зарплати (премії) більше трьох років, згідно ст. 43 Конституції України, тому була порушена ст.1 Першого протоколу Конвенції.

Із зазначених підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції в частині незадоволених вимог щодо премії скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов у цій частині задовольнити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, подану позивачем, в якому просить залишити її без задоволення, а справу закрити з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною, оскільки обґрунтована нормами матеріального права, які не регулюють дані правовідносини, цей спір не є трудовим. Аналіз законодавства про оплату праці дає підстави для висновку про те, що право на отримання премії як складової частини заробітної плати не є безумовним. Прийняття рішення щодо премії віднесено до компетенції уповноваженої особи роботодавця. Отже, право на отримання премії виникає з дня ухвалення уповноваженою особою відповідного рішення, тобто прийняття керівником відповідної юридичної особи наказу на преміювання працівників. Умови, порядок, критерії, строки для ухвалення такого рішення визначаються внутрішніми нормативними актами. В процесі розгляду справи позивачем не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів, що позивач був премійований за даний період та/або відповідачем приймались розпорядчі документи про таке преміювання. Що стосується посилання в апеляційній скарзі позивача на те, що поведінка суду, що проявилась у незаконній відмові захистити порушені права позивача є дискримінацією, то відповідач зазначає, що будь-яких обґрунтувань щодо наявності у позивача певної ознаки на підтвердження факту дискримінації ним наведено.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи своєї апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів та заперечив доводи апеляційної скарги, поданої відповідачем.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Надіслав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності у зв`язку з перебуванням у відпустці. Вказав, що доводи своєї апеляційної скарги підтримує та заперечує доводи апеляційної скарги позивача. Просив рішення суду скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 255 КЗпПУ.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою № 3 від 17 вересня 2015 року звітно-виборної конференції Бурштинської ТЕС Карвацького Р.М. обрано головою профспілкового комітету Бурштинської ТЕС терміном на 5 років на платній основі з окладом згідно штатного розпису.

За даними розпорядження Центрального комітету профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості країни (далі ЦК Укрелектропрофспілка) від 12.06.2018 № 02-28/46 (а. с. 51) Верховний Суд 28.03.2018 скасував рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2017, яким, зокрема, було скасовано розпорядження ЦК Укрелектропрофспілки «Про звільнення з посади ОСОБА_1 ». З метою припинення внутрішньо-організаційного спору та на підставі п. 7.15.17 Статуту Укрелектропрофспілки вказаним розпорядженням від 12.06.2018 № 02-28/46 у пункті 3 вирішено змінити дату звільнення з посади ОСОБА_1 з 21.09.2017 на 18.04.2018. У пункті 3 розпорядження надано вказівку профспілковому представнику ППО «Бурштинської ТЕС» організувати виконання цього розпорядження та провести звільнення ОСОБА_1 з урахуванням зміненої дати його звільнення.

Водночас, у п. 4 вирішено вважати такими, що втратили чинність і скасовані розпорядження профспілкового представника у ППО «Бурштинської ТЕС» від 22.03.2018 № 2 «Про звільнення ОСОБА_1 » та від 18.04.2018 № 7 «Про введення в дію розпорядження ЦК Укрелектропрофспілки від 25.09.2017 № 02-28/60 «Про звільнення з посади ОСОБА_1 ».

Вказані обставини у судовому засіданні визнані сторонами.

Таким чином, суд установив, що фактичне звільнення ОСОБА_1 відбулося 18 квітня 2018 року.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання всіх належних йому сум станом на 18.04.2018.

Судом також встановлено та вбачається з матеріалів справи, а саме штатного розпису профспілкового комітету Бурштинської ТЕС, який введений в дію з 01.04.2017 за підписом Голови профкому Карвацького Р.М., що оклад голови ОСОБА_1 становив 23 915,0 грн, а премія щоквартальна 35 %, що еквівалентно сумі 8 370,25 грн.

На підставі наданих позивачем даних про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 з реєстру Пенсійного фонду України (а. с. 11) за 2017 рік та на підставі довідки про доходи ОСОБА_1 від 20.11.2017 № 256 (а. с. 18), виданої за підписом, зокрема, головного бухгалтера профкому Бурштинської ТЕС, установлено отримання позивачем протягом січня-вересня 2017 року доходу з розрахунку окладу в розмірі 23 915,0 грн та отримання премії (щоквартально).

В свою чергу, представник відповідача жодними доказами чи поясненнями не спростував факту отримання ОСОБА_1 заробітної плати у період з січня по вересень 2017 року, яка включала в себе оклад у розмірі 23 915,0 грн та щомісячну премію в сумі 8 370,25 грн, яка виплачувалась раз на квартал.

Згідно протоколу профкому Бурштинської ТЕС від 17.11.2017 № 31 вирішено виплачувати голові профкому Бурштинської ТЕС ОСОБА_1 частину заробітної плати в розмірі 16 445,00 грн, яка фінансується за рахунок бюджету профспілки. Іншу частину заробітку в розмірі 7 470,00 грн, а також премію, яка виплачується Бурштинською ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», не виплачувати до отримання остаточного рішення суду, оскільки вказана сума за жовтень 2017 року не профінансована, до отримання остаточного рішення суду.

Таким чином, профспілковий комітет Бурштинської ТЕС (без участі позивача) в офіційному документі визнав, що у зв`язку з наявністю судових спорів щодо правомірності звільнення ОСОБА_1 з вересня 2017 року, йому з жовтня 2017 року повинна виплачуватись заробітна плата, лише в частині неповного окладу у сумі 16 445,00 грн, а інша частина окладу у розмірі 7 470,00 грн, а також премія, яка виплачується Бурштинською ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», оплачуватись не будуть.

З наданих позивачем розрахунків (а. с. 12-14) убачається, що з його заробітної плати у грудні 2017 року лютому 2018 року віднімався оклад в розмірі 7 470,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлену до стягнення суму недоплаченого окладу, ОСОБА_1 зазначає, що у березні 2018 року йому не доплачено оклад у розмірі 11 415,90 грн, а фактично сплачено 12 496,10 грн, водночас у квітні 2018 року за 12 робочих днів повинні були заплатити 15 104,21 грн окладу, проте взагалі не виплатили коштів.

Вказаних у розрахунку в позовній заяві сум фактично отриманих позивачем коштів за жовтень 2017 року квітень 2018 року представник відповідача жодними доказами не спростував, а також і не заперечував про їх нарахування та отримання позивачем.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спору) у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 фактично був звільнений з роботи 18 квітня 2018 року, а про зміну істотних умов праці, зокрема в частині розміру оплати праці (окладу) в установленому законодавством порядку повідомлений не був, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання всієї суми належного йому окладу за період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року у розмірі 63 870,11 грн, виходячи з розрахунку по 7 470,0 грн за жовтень 2017 року лютий 2018 року, 11 415,90 грн за березень 2018 року, 15 104,21 грн за квітень 2018 року.

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в користь позивача окладу за спірний період підлягають задоволенню.

Судом в наведеній частині правильно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апелянта ППО «Бурштинської ТЕС» в наведеній частині вимог апеляційної скарги були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який перевірив їх та обґрунтовано дав оцінку, а тому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

Щодо вимог позивача про стягнення невиплаченої заробітної плати, а саме премії за період з 01.10.2017 по 18.04.2018, то судом правильно встановлено, що постановою № 3 від 17 вересня 2015 року звітно-виборної конференції Бурштинської ТЕС Карвацького Р.М. обрано головою профспілкового комітету Бурштинської ТЕС терміном на 5 років на платній основі з окладом згідно штатного розпису, відповідно до якого його оклад становить 23 915 грн., премія 35% , що становить 8 370 грн. 25 коп. щомісячно, з виплатою премії щоквартально (а.с. 5, 6).

Відповідно до протоколу профкому Бурштинської ТЕС від 17.11.2017 № 31 ОСОБА_1 за період з 01.10.2017 по 18.04.2018 виплачено частину заробітної плати в розмірі 16 445,00 грн, яка фінансується за рахунок бюджету профспілки. Іншу частину заробітку в розмірі 7 470,00 грн, а також премію, яка виплачується Бурштинською ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго», не виплачено.

За змістом статті 2 Закону України «Про оплату праці», до структури заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 2 статті 97 КЗпП України, передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Аналогічні положення містить стаття 15 Закону України «Про оплату праці».

З аналізу наведених норм слідує, що підприємствам, установам, організаціям надано право самостійно вирішувати питання преміювання працівників через розробку положення про преміювання.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що к олективний договір ПАТ «ДТЕК Західенерго» ухвалений конференцією трудового колективу 16.12.2009, відповідно до умов якого система оплати праці в товаристві, її структура, строки і періодичність виплати заробітної плати, інші питання оплати праці працівників підприємства визначено у Положенні про оплату праці у ПАТ «ДТЕК Західенерго» (Додаток 3.1 до цього колективного договору) та у Положенні про преміювання працівників ПАТ «ДТЕК Західенерго» за основні результати господарської діяльності (Додаток 3.1.6 до додатку 3.1 до цього колективного договору (далі - Положення)).

Згідно п. 3.1 колективного договору ПАТ «ДТЕК Західенерго» колективний договір поширюється на працівників, що працюють на виборних та штатних посадах профспілкових органів товариства.

Відповідно до пункту 7.9 колективного договору, виборні та штатні працівники профспілкових органів мають однакові права з членами трудових колективів на отримання пільг при акціонуванні та приватизації, на них поширюється діюча система преміювання за підсумками роботи Товариства, надаються соціальні гарантії, пільги і компенсації, що встановлені в Товаристві на рівні з усіма членами трудового колективу.

Згідно п.п. 1, 5, 6 додатку 3.1 до колективного договору «Положення про оплату праці у ПАТ «ДТЕК Західенерго» в товаристві діє грейдингова система оплати праці, яка відповідає чинному законодавству України та забезпечує тісний зв`язок між ефективністю працівника та рівнем його заробітної плати.

Система оплати праці працівника складається з:

-фіксованого окладу (базова винагорода);

-гнучкої системи преміювання за виконання групових та індивідуальних показників роботи.

Таблиця окладів, яка містить діапазон окладів (мінімальні, середні та максимальні значення «вилки» місячних окладів) для кожного рівня (грейда) визначається Політикою оплати праці працівників Товариства на відповідний рік.

Голова профспілкового комітету (ТЕС та ремонтного відокремленого підрозділу) за рівнем посади (грейдом) прирівнюється до керівника департаменту з управління персоналом ТЕС та керівника департаменту з охорони праці та промислової безпеки ТЕС, тобто до 19 грейду.

Розмір окладу кожного працівника (у т.ч. знову прийнятого) встановлюється на рівні, не нижче мінімального, передбаченого відповідним рівнем (грейдом).

Згідно пункту 4.3. Положення про преміювання працівників ПАТ «ДТЕК Західенерго» за основні результати господарської діяльності нарахування премії проводиться у відсотках до окладу працівника за звітний період (працівника І та ІІІ.І груп преміювання до сумарного окладу за квартал, працівника ІІ та ІІІ.ІІ груп преміювання до окладу за місяць) за фактично відпрацьований час.

Пунктами 4.10, 4.11. Положення про преміювання визначено, що премія нараховується в місяці, наступному за звітним періодом (місяць, квартал) і виплачується одночасно з виплатою заробітної плати. Витрати на преміювання працівників входять до складу додаткової заробітної у фонді оплати праці.

Таким чином премія є складовою частиною заробітної плати позивача.

Пунктом 3.2 та таблицею 1 Положення про преміювання голову профкому віднесено до ІІІ групи преміювання та визначено 35% відсотків премії щоквартально.

Згідно п. 3.11 цього Положення сукупна питома вага всіх КПЕ (показників досягнення цільового значення) для посади чи працівника у звітному періоді становить 100 відсотків, з яких для голови профкому згідно Таблиці 3 Положення визначено перелік та питома вага показників, зокрема, відсутність випадків виробничого травматизму персоналу ВП 30%, відсутність випадків та факторів порушення трудової дисципліни з боку персоналу ВП 30%, своєчасна реалізація заходів з підготовки та проведення культурно-масової, спортивної та оздоровчої роботи 10%, виконання плану оздоровлення згідно з затвердженим бюджетом 10%, не перевищення бюджету витрат на культурно-масову, спортивну та оздоровчу роботу 20%.

Згідно з пунктом 4.1 Положення про преміювання на основі фактичних значень КПЕ формується додаток до наказу про нарахування та виплату премії по ВП (відокремлених підрозділах Товариства).

Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Матеріали справи не містять доказів та й судом не встановлено обставин, які впливають на преміювання у загальному розмірі для працівників ІІІ групи премії, до якої входив ОСОБА_1 , відповідно до переліку та питомої ваги показників КПЕ (показників досягнення цільового значення). Відповідач не надав суду доказів депреміювання ОСОБА_1 за період з 01.10.2017 по 18.04.2018 з зазначенням конкретних обставин, які спричинили депреміювання.

Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Розглядаючи цей спір, суд помилково послався на те, що Верховний Суд у постанові від 28.03.2018 у справі № 431/1490/17 за позовом ОСОБА_1 до Профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України, Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», третя особа - профспілковий комітет Бурштинської ТЕС, установив, що постановою Президії ЦК Укрелектропрофспілки від 21.09.2017 № П-7-1 постановлено виключити ОСОБА_1 із профспілки працівників Укрелектропрофспілки за дії, які завдали і завдають моральної шкоди, які супроводжуються систематичним невиконанням обов`язків, покладених на нього статутом, оскільки Верховний Суд, констатуючи факт наявності постанови Президії ЦК Укрелектропрофспілки від 21.09.2017 № П-7-1, якою постановлено виключити ОСОБА_1 із профспілки працівників Укрелектропрофспілки, у постанові вказав, що суди попередніх інстанцій вдались до обговорення правомірності обґрунтування рішення виборного профспілкового органу - Президії ЦК та Голови ЦК Укрелектропрофспілки, що є поза компетенцією судів.

За таких установлених обставин і приписів Положення про преміювання, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування і виплати ОСОБА_1 премії, яка є додатковою винагородою за відповідні показники за спірний період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року.

Безпідставним є посилання суду на те, що суду не надано жодних доказів того, що описана в Положенні про преміювання процедура нарахування премії ОСОБА_1 у період з жовтня 2017 року по 18 квітня 2018 року за відповідні показники у його діяльності була здійснена і був прийнятий відповідний наказ, оскільки саме з приводу неприйняття відповідачем таких наказів між сторонами існує спір. Більше того, згідно протоколу профкому Бурштинської ТЕС від 17.11.2017 № 31 вирішено виплачувати голові профкому ОСОБА_1 частину заробітної плати в розмірі 16 445,00 грн, а частину заробітку в розмірі 7 470,00 грн, а також премію не виплачувати до отримання остаточного рішення суду, оскільки вказана сума за жовтень 2017 року не профінансована, до отримання остаточного рішення суду.

Як установлено судом, премія усім працівникам Бурштинської ТЕС виплачувалась, ОСОБА_1 перестав отримувати премію з четвертого кварталу 2017 року.

З урахуванням встановленого розміру щомісячної премії згідно штатного розпису в розмірі 8 370,25 грн, позивачем в позовній заяві наведено розрахунок суми не отриманої ним премії за період з 01.10.2017 по 18.04.2018, яка становить 55 507,97 грн., виходячи з наступного розрахунку. Розмір невиплаченої премії за 4 квартал 2017 року складає 25 110,75 грн (3 місяці х 8 370,25 грн) + 25 110,75 грн (невиплаченої премії на 1 квартал 2018 року) + 5286,47 грн (невиплаченої премії з 01.04. по 18.04.2018).

Відповідачем не спростовано вказаний розрахунок невиплаченої премії ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення з відповідача невиплаченої ОСОБА_1 за період з 01.10.2017 по 18.04.2018 премії слід скасувати та ухвалити нове рішення. По суті встановленого позов ОСОБА_1 в наведеній частині задоволити, стягнути з ППО «Бурштинської ТЕС» на його користь 55 507,97 грн невиплаченої премії.

Щодо доводів апелянта про те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі п. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з посиланням на постанову Верховного Суду від 12.09.2019 в справі № 341/575/18, то такі не приймаються судом до уваги, оскільки в наведених справах різні спірні правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 зазначеної статті встановлено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, судові витрати стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З урахуванням наведеного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1193,78 грн судового збору.

Частиною 6 статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» премії скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» про стягнення премії задовольнити.

Стягнути з первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС», , м. Бурштин Івано-Франківської області, інд. 77111, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого на проживання в АДРЕСА_2 , невиплачену премію за період з 01.10.2017 року по 18.04.2018 року в розмірі 55 507,97 грн.

Рішення в частині судових витрат змінити.

Стягнути з первинної профспілкової організації «Бурштинської ТЕС» на користь держави 1193,78 грн судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30.06.2021 року.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський