Справа № 489/4215/19
Провадження №2/489/104/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м.Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 128000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп. Мотивуючи вимоги тим, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 15.08.2013 укладено кредитний договір № 3214, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 61521,63 грн. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший український міжнародний банк». Тобто, ПАТ «Перший український міжнародний банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та статутом. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий час. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 23.07.2019 складає 128000 грн., з яких: 26773,4 грн. заборгованість за кредитом; 27229,51 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 73451,35 грн. штрафні санкції.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що 15.08.2013 між ним та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» був укладений договір споживчого кредиту, за яким йому було встановлено ліміт овердрафту в сумі 20000,00 грн. строком на 36 місяців. В позовній заяві позивач вказує, що він нібито отримав кредит у сумі 61521,63 грн., однак таке твердження позивача не підтверджено ніяким банківським/бухгалтерським документом і не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи. З виписки з рахунку, долученої до матеріалів справи, незрозуміло та не можливо встановити з якого часу та за який період нараховані суми за простроченою заборгованістю за кредитом, строковою заборгованість за процентами та штрафними санкціями, та яким чином були розраховані (за якою відсотковою ставкою та з чого складається неустойка, також відсутній графік погашення заборгованості). А отже, виписка з розрахунку не відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути прийнята судом, як належний та достовірний доказ наявності заборгованості відповідача. Оскільки кредитний договір був укладений 15.08.2013 строком на 36 місяців, то кінцевим строком повернення кредиту є 15.08.2016. отже, позивач звернувшись до суду з позовом 23.07.2019 пропустив строк позовної давності щодо як основної так і до додаткових вимог.

Ухвалою суду від 28.08.2019, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 09.12.2019, зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.03.2021, поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Клопотань про слухання справи за відсутності від сторін не надходило, про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 15 серпня 2013 року ОСОБА_1 підписав пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферту), згідно з якою запропонував АТ «Банк Ренесанс Капітал», що діє від власного імені та ПрАТ «УАСК «АСКА- ЖИТТЯ», від імені якого на підставі агентського договору діє банк на умовах, зазначених в пропозиції, та у відповідності до чинних загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків банку, й чинних правил добровільного страхування життя страховика, укласти договір карткового рахунку та в рамках якого: відкрити картковий рахунок на його ім`я; випустити платіжну картку міжнародної платіжної системи MasterСard; встановити ліміт овердрафту (кредитування) та строк користування овердрафтом.

Згідно з укладеним кредитним договором карткового рахунку позивачу був відкритий рахунок, на який був встановлений ліміт овердрафту у розмірі 20000,00 грн. з процентною ставкою за користування овердрафтом % річних - 0,0001, на строк 36 місяців ( а.с. 9).

Відповідно до наданої позивачем АТ «Перший український міжнародний банк» виписки з рахунку ОСОБА_1 , заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 23.07.2019 року становить 128000 грн., з яких : 26773,4 грн. заборгованість за кредитом; 27229,51 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 73451,35 грн. штрафні санкції.

19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилось шляхом приєднання до ПАТ «Перший український міжнародний банк» (назву змінено на АТ «Перший український міжнародний банк»), який є правонаступником усіх його прав та обов`язків.

Письмова вимога (повідомлення) про необхідність сплати заборгованості перед АТ «Перший український міжнародний банк» за кредитним договором № 3214 направлялась ОСОБА_1 за вих. № 158 від 21.03.2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи вимогою та реєстром згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих ( а.с.11-13). Доказів отримання цієї вимоги ОСОБА_1 , банком не надано.

За правилами частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено статтею 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Положеннями: якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до статті 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаного нормою закону підставою для бухгалтерського облік господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, наданими позивачем.

В той же час позивачем на підтвердження загальної суми заборгованості за кредитним договором № 3214 від 15.08.2013 позивачем надано суду документ під назвою виписка з особового рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, згідно з якою ОСОБА_1 станом на 23.07.2019 року включно має заборгованість у розмірі 128000,00 грн.

Іншого розрахунку заборгованості за договором № 3214 від 15.08.2013 матеріали справи не містять та з боку позивача такого розрахунку надано не було.

Статтею 89 ЦПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд, відповідно до вимог ЦПК України, позбавлений права на збирання доказів за власною ініціативою, а тому при вирішенні спору , суд бере до уваги тільки ті докази, які надані сторонами по справі.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності.

Частинами 1, 2 статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розрахунок боргу повинен ґрунтуватися на умовах договору передусім щодо динаміки платежів за договором і їх зарахуванні на погашення складових боргу, що має ключове значення в контексті обґрунтованості розрахунку та визначення предмету стягнення (в даному випадку - предмету позову).

Таким чином, суд не бере до уваги зазначену вище виписку з рахунку (а.с. 14), як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості, оскільки, подана позивачем виписка містить тільки загальні суми боргу, із такої виписки суд позбавлений можливості встановити період, за який утворився борг, його складові, а також суми на погашення заборгованості, які здійснював чи не здійснював відповідач. Також, не можливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості умовам договору, укладеного між АТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 ..

Таким чином, сума заборгованості за вказаний кредитним договором № 3214 від 15.08.2013 з боку позивача не доведена належними та достатніми доказами.

Крім того, суд погоджується з аргументами відповідача щодо відсутності правових підстав у позивача нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом через пред`явлення вимоги від 21.03.2017 року з огляду на наступне.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший український міжнародний банк», використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Такий висновок узгоджується і з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, після пред`явлення вимоги від 21.03.2017 року у позивача припинилося право нараховувати передбачені договором проценти відповідачу. В той же час за відсутності обґрунтованого розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором суд позбавлений можливості визначити за який період відповідачу нараховані відсотки у пред`явленому до стягнення розмірі 27229,51 грн. та з чого вони складаються.

А тому підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити на користь позивача відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 27229,51 грн. відсутні.

Також у позовній заяві позивач вказує, що ліміт овердрафту, встановлений позивачу при укладенні кредитного договору у розмірі 20000 грн., був згодом збільшений до 61521,63 грн., але документально це не підтверджує.

Крім того, встановлено, що між сторонами вже існував спір стосовно заборгованості за кредитним договором № 3214 від 15.08.2013року і банк здійснив дії по примусовому стягненню боргу шляхом видачі виконавчого напису нотаріуса за реєстровим № 1761 від 16.05.2017 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2020, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, вчинений 16.05.2017 та зареєстрований у реєстрі за № 1761, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 46880,92 грн. за період з 19.04.2016 по 18.04.2017- таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13 292,16 грн. безпідставно стягнуті з доходу за виконавчим написом № 1761 від 16.05.2017.

У зв`язку з цим не зрозуміло, чи встановлений позивачем розмір заборгованості за компонентами складається, в тому числі, із сум стягнутих за виконавчим написом № 1761 від 16.05.2017 року. Проте, позивачем не надано даних про суму такого стягнення та розміру боргу, погашеного за виконавчим написом.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку про відмову у застосування строків позовної давності, оскільки позивачем не надано детального розрахунку заборгованості з якого б вбачався останній платіж внесений відповідачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сума заборгованості, яку позивач вимагає стягнути з відповідача є недоведеною, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , юридична адреса: м. Київ, вул.Андріївська, 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «23» червня 2021 року.