Єдиний унікальний номер: 379/527/21
Провадження № 2-з/379/13/21
УХВАЛА

23 червня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі судді Музиченко О.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2021 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із завою про забезпечення позову, в якій просить:

- заборони Таращанській міській раді здійснювати будь-які дії спрямовані на розпорядження, земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства (01.03) площею 2,00 га кадастровий номер :04:005:0077 площею 2,00 га, місце розташування, Київська область, Таращанський район, Веселокутська сільська рада;

- заборонити державним кадастровим реєстраторам здійснювати будь-які дії, спрямовані на: скасування державної реєстрації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства (01.03) площею 2,00 га кадастровий номер :04:005:0077 площею 2,00 га, місце розташування, Київська область, Таращанський район, Веселокутська сільська рада;

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (01.03) площею 2,00 га кадастровий номер :04:005:0077 площею 2,00 га, місце розташування, Київська область, Таращанський район, Веселокутська сільська рада.

Заява мотивована тим, що на підставі публічної офіційної інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку кадастровий номер :04:005:0077 державної форми власності, зважаючи на сформованість цієї земельної ділянки, ОСОБА_1 звернулася 12 квітня 2021 року до Таращанської міської ради із заявою про надання у власність земельної ділянки кадастровий номер :04:005:0077 площею 2,00 га, місце розташування, Київська область, Таращанський район, Веселокутська сільська рада. Рішенням Таращанської міської ради від 29 квітня 2021 року № 476-08-VIII їй було відмовлено у наданні безоплатно у власність вказаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Заявниця вказує, що на даний час вона має всі підстави вважати, що відповідач має можливість розпорядитися цією земельною ділянкою кадастровий номер :04:005:0077 форма власності - Державна власність, оскільки Таращанська міська рада, як розпорядник спірної земельної ділянки, в силу приписів Земельного кодексу України, має необмежені можливості здійснювати дії, спрямовані на скасування державної реєстрації права спірної земельної ділянки та подальшого відчуження частин вказаної земельної ділянки третім особам. Дані обставини і необмежені повноваження відповідача можуть істотно ускладнити чи, навіть, унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, зокрема, утруднять реєстрацію прав власності на спірну земельну ділянку за нею, оскільки такі права знову потребуватимуть захисту шляхом подання позовів до третіх осіб, яким ймовірно будуть передані права на частини поділеної спірної земельної ділянки. Таращанська міська рада, як розпорядник земельної ділянки, в силу приписів Земельного кодексу України, на даний час при наявності судового спору щодо визнання права власності на землю має всі можливості здійснювати дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки та подальшого відчуження частин вказаної ділянки третім особам, і вказаний факт може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову. В разі вчинення Таращанською міською радою дій щодо поділу земельної ділянки, яка є предметом спору - відбудеться зміна її межі та площі, припиниться її існування в дійсних межах, відтак, послання позивача на спірну земельну ділянку буде мати вигляд безпідставного. Зазначає, що у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :04:005:0077 (як об`єкта права), вона буде позбавлена можливості зареєструвати право власності на цю земельну ділянку на підставі рішення суду, що унеможливить його виконання.

Суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а тому в порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У постанові Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19, від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Судом встановлено, що 16.06.2021 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Таращанської міської ради про визнання рішення протиправним та визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 17.06.2021 вказана позовна заява залишена без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення недоліків.

Статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України чітко визначені вимоги, що пред`являються до форми та змісту заяви про забезпечення позову.

Ознайомившись зі змістом заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, судом встановлено, що вона не відповідає вимогам, визначеним положеннями вищевказаної норми права.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

В порушення вказаних вимог заявницею не зазначено у своїй заяві про забезпечення позову ціну позову, про забезпечення якого просить заявник (п.5), що позбавляє суд можливості перевірити дотримання принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, а також не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення (п.6).

Крім того, згідно доданої заявницею Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.06.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :04:005:0077 за формою власності - державна власність.

Враховуючи наведені відомості, зважаючи на те, що позов пред`явлено позивачем до Таращанської міської ради, заявницею не дотримано вимоги ч. 2 ст. 151 ЦПК України щодо додаткового зазначення у заяві відомостей про особу, яка може отримати статус учасника справи.

Приписами частини 10 статті 153 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

При цьому, заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки, повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову.

Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову подана без додержання вимог, передбачених статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов до висновку про необхідність повернення вказаної заяви з вищезазначених підстав.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.149 -154, 260, 261, 352-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявниці.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 разом із заявою про забезпечення позову.

Роз`яснити заявниці її право повторно звернутись до суду із заявою про забезпечення позову після усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 23.06.2021.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко