ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 липня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1843/21

Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/823/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

дата складання повного тексту рішення 23 березня 2021 року, місце його ухвалення м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17 вересня 2013 року б/н у сумі 27 631,89 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач при підписанні анкети-заяви 17 вересня 2013 року підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витяг з «Тарифів» додані до позовної заяви. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмір, у подальшому кредитний ліміт було збільшено до 7000 грн, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Відповідачка в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим, станом на 07 лютого 2021 року виникла заборгованість в сумі 27 631,89 грн, яка і підлягає стягненню з відповідачки.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що анкета-заява позичальника не містить розміру процентної ставки, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому визначена процентна ставка, не є складовою частиною кредитного договору, оскільки не підписаний відповідачем. Отже, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному у Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», відсутні. Крім того, відповідач неодноразово здійснювала поповнення карткового рахунку, що є фактично сплатою нарахованої відповідачем суми боргу в сумі 28900 грн, що свідчить про повне погашення відповідачем наявної заборгованості. За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване судове рішення ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Вказує, що судом першої інстанції неправильно визначений характер правовідносин між сторонами, неправильно застосовано закон, що їх регулює, неповно досліджено матеріали справи та не надано належну правову оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам.

АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та клієнтом був укладений договір в порядку частини 1 статті 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору, а виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2021 року, розглядається судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Учасники справи повідомлялись про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін, у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17 вересня 2013 року, в якій вона зазначила свої персональні дані. Також зазначила, що виявляє бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Універсальна». При цьому, відповідач погодився, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку, що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг (а.с. 19).

До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Контракт» та «Універсальна Голд», виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 станом на 09 лютого 2021 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також довідку про видачу кредитних карток ОСОБА_1 (а.с. 10-16, 17, 18, 20, 21-50, 60-71).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 були видані наступні кредитні картки: НОМЕР_1 , термін дії 07/16; НОМЕР_2 , термін дії 03/21 (а.с. 17).

Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , старт карткового рахунку НОМЕР_1 відбувся 18 вересня 2013 року, кредитний ліміт станом на 18 вересня 2021 року становив 300,00 грн; 22 червня 2016 року - зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн; 03 липня 2017 року - збільшення кредитного ліміту до 2 000 грн; 24 вересня 2017 року - збільшення кредитного ліміту до 2500 грн; 13 жовтня 2017 року збільшення кредитного ліміту до 5000 грн; 31 жовтня 2017 року збільшення кредитного ліміту до 7000 грн; 02 серпня 2018 року зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн (а.с. 18).

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 07 лютого 2021 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 27631,89 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 25872,33 грн; заборгованості за відсотками у сумі 1759,56 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил, які долучені до матеріалів справи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які долучені до справи, не підписані відповідачем, про що зазначено також відповідачем у заяві, поданій до суду.

Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 17 вересня 2013 року були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і Правила надання банківських послуг і саме в тій редакції, витяги з яких надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви. Між тим, в самій анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаній відповідачем, не зазначені ні процентна ставка, ні строк надання банківських послуг, ні будь-які інші умови надання банківських послуг, про які йдеться у ній.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131 цс19).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції також зазначено, що із виписки по картковому рахунку відповідача, доданого до позовної заяви, вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами у АТ КБ «Приватбанк» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17 вересня 2013 року.

При цьому, відповідно до виписки з карткового рахунку та розрахунку заборгованості позивач списував з рахунку відповідача проценти за використання кредитного ліміту, тобто кошти, внесені відповідачем на погашення кредиту, позивач в першу чергу зараховував на погашення процентів та неустойки, а в останню чергу - на погашення основної суми боргу.

Оскільки, між сторонами не узгоджено розмір процентів за користування кредитом, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що необхідно зарахувати внесені відповідачем кошти саме на погашення кредиту.

Враховуючи, що з виписки по картковому рахунку, доданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що заборгованість в сумі 25872,33 грн виникла не через отримання відповідачем вказаних коштів, а в зв`язку з безпідставним нарахування відповідачем процентів, комісії, пені, а відповідачем було внесено коштів на погашення заборгованості у сумі 28900 грн, що є більшим за суму фактично отриманих коштів, внаслідок чого вимоги банку до відповідача про стягнення фактично отриманої суми кредитних коштів є безпідставними.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального, чи порушення судом норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 березня 2021 року - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 березня 2021 року без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: