Справа № 296/9009/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участі секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 р. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь кошти в сумі 16426,24 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову, ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» вказує, що між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АМ/1748552. Договір було укладено відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносно автомобіля «OPEL VIVARO» д.р.н. НОМЕР_1 . Так, 18.12.2017 року в м. Житомирі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля «OPEL VIVARO» д.р.н. НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2018 року адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст.124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Відповідно до Звіту від 08.01.2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 становить 19498,55 грн. ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 16426,24 грн. У зв`язку з тим, що відповідач на момент настання ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Також зазначає, що 21.09.2019 року на адресу відповідача було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, однак на дату подання позовної заяви відповіді щодо результату розгляду вимоги ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» отримано не було.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07.01.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Зазначає, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена та не підтверджена належними і допустимими доказами. Крім того, згідно постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 26.03.2018р. його звільнено від застосування відносно нього заходів впливу в зв`язку з адміністративними правопорушеннями, передбаченими ст.ст. 130 ч. 1, ст. 124 КУпАП за закінченням термінів такого впливу. А висновки суду про визнання ним вини по двом епізодам є незрозумілими, оскільки з письмових пояснень наданих останнім 18.12.2017року вбачається, що вина ним визнана лише по ст. 124 КУпАП (а.с.43).

18.01.2021 представником позивача ОСОБА_3 подано до суду відповідь на відзив, в якому останній просить позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2018 року справу №296/10110/17 було закрито на підставі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, а не на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КупАП. Проте, просить врахувати практику Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №927/623/18 від 16.04.2019 року, згідно якої така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Крім того вказує, що ОСОБА_1 на судове засідання про розгляд адміністративної справи з`явився та вину по обох епізодах визнав повністю, що підтверджується постановою суду, а тому посилання відповідача на відсутність вини у скоєнні правопорушень за ч. 1 ст.130, ст. 124 КУпАП та не притягнення останнього до адміністративної відповідальності є безпідставними (а.с.51-53).

Представник позивача ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача. В заяві також вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення суду (а.с.38).

Представник відповідача адвокат Васинчук С.М. в судовому засіданні 19.02.2021 року заявлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Вказав, що в постанові Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2018 року відсутні відомості щодо встановлення вини відповідача у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (ст. 130 КУпАП).

Суд дослідивши матеріали в межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Судом встановлено, що 21 листопада 2017 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АМ/1748552; забезпечений транспортний засіб автомобіль «OPEL VIVARO» д.р.н. НОМЕР_1 (а.с. 5).

18.12.2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «OPEL VIVARO» д.р.н. НОМЕР_1 та автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_2 ) відбулася дорожньо-транспортна пригода, за результатами якої працівниками поліції було складено адміністративні матеріали за ст. 124 та ст. 130 КУпАП, які в подальшому передані на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира.

За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення №296/10110/17 Корольовський районний суд м. Житомира постановою від 26.03.2018 року звільнив ОСОБА_1 від застосування відносно нього заходів впливу в зв`язку з адміністративними правопорушеннями, передбаченими ст.ст. 130 ч. 1, ст. 124 КУпАП за закінченням термінів такого впливу (а.с. 6).

На підставі заяви про настання страхового випадку власника автомобіля VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 (а.с.7), звіту про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 08.01.2018 року (а.с.11-19), страхового акту від 01.03.2018р. (а.с.21) та на підставі вимог законодавства позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 16426,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12852 від 01.03.2018р. (а.с.22).

Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Правовий аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що у страховика виникає право на звернення до суду з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу за наявності таких умов: 1) страховик виплатив страхове відшкодування потерпілій особі; 2) водій є винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди; 3) винна особа керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Разом з тим, за змістом ст. 63 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості.

Згідно ст. 221, ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 124 та 130 КупАП.

Отже, вина особи учасника дорожнього руху у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна та/або керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції (ст. 124 та ст. 130 КУпАП) може бути встановлена постановою суду, яка набрала законної сили.

В обґрунтування вимог про стягнення шкоди в порядку регресу позивач посилається на те, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 26.03.2018р. у справі №296/10110/17.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 26.03.2018р. у справі №296/10110/18 ОСОБА_1 звільнено від застосування відносно нього заходів впливу в зв`язку з адміністративними правопорушеннями, передбаченими ст.ст. 130 ч. 1, ст. 124 КУпАП за закінченням термінів такого впливу (а.с.6).

В постанові Корольовського районного суду м. Житомира №296/10110/17 від 26.03.2018 року вказується, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №223315 від 18.12.2017 року, складеного інспектором роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Кравчуком О.Г. за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 18 грудня 2017 року о 20 год. 00 хв. в м. Житомирі по вул. Шевченка, 102, керував автомобілем «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння покрову обличчя, тремтіння пальців рук).

Також у постанові вказується, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №437453 від 18.12.2017 року, складеного інспектором роти №1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Сімаковою О.В. за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 18 грудня 2017 року о 20 годині 00 хвилин по вул. Шевченка, 102 у м. Житомирі, керуючи автомобілем OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем VOLKSWAGEN TRANSPORTER д.р.н. НОМЕР_2 , який зупинився попереду

Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року № 154/2094/16-ц у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При вирішенні спору по суті слід враховувати правові висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18), які є обов`язковими під час розгляду подібних справ.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у згаданій постанові зазначила, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Матеріали справи не містять рішення суду постановленого згідно КУпАП про визнання відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин керування транспортним засобом під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння 18.12.2017р.

Разом з тим, оцінюючи доводи позивача з посиланням на практику Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №927/623/18від 16.04.2019 року, суд зважаючи на висновки зроблені в постанові Верховного Суду №234/16272/16-ц від 05.09.2019 року вважає, що за вказаних обставин слід виходити зі змісту постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2018 року у справі №296/10110/17 вбачається, що судом було дано оцінку та чітко встановлено, що вина ОСОБА_1 підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії БР №437453 від 18.12.2017 року, схемою місця ДТП від 18.12.2017 року, поясненнями ОСОБА_2 від 18.12.2017 року, поясненнями ОСОБА_1 від 18.12.2017 року.

Суд звертає увагу, що протокол серії БР №437453 стосується правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а в письмових поясненнях ОСОБА_1 від 18.12.2017 року відсутні відомості щодо керування транспорним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 44, 46).

Судом у справі №296/10110/17 встановлено, що своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1; 13.1 Правил дорожнього руху України.

Так, відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 13.1 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Однак, будь-якої оцінки обставин порушення відповідачем п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України (заборона керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), за порушення якого було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР №223315 від 18.12.2017 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом в постанові не надано, вину не встановлено.

З постанови не зрозуміло, в яких саме двох епізодах ОСОБА_1 визнав свою вину, зважаючи на те, що перед цим було встановлено порушення п. 12.1; п.13.1 Правил дорожнього руху.

Крім того, визнання вини при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є тотожним поняттю встановлення винуватості особи у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, при розгляд цивільної справи, відповідач заперечив свою вину у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, зважаючи на зміст постанови, суд не вважає, що в даному випадку у справі №296/10110/17 було встановлено факт керування відповідача транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП під час ДТП).

Зважаючи на наведені правові висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, враховуючи, що до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП відповідач не притягався, відсутні правові підстави, передбачені п. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу, як з особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог. Відповідачем наведені доводи та надані докази, які спростовують доводи позивача, а тому позов не підлягає задоволенню.

З огляду на те, що в позові ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовлено, суд з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України не стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців,буд.40, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного рішення: 24.02.2021 року