Справа № 723/2324/21
Провадження № 2/723/3027/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Сторожинецький районний суд

Чернівецької області

в складі головуючої судді Дячук О.О.

при секретарі Яворській М.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 від імені якого виступає представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частки у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частки у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за заповітом.

Позовні вимоги обгрунтовує слідуючими обставинами.

ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами, внаслідок чого кожен з них набув право власності на 1/3 частину домоволодіння. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/3 домоволодіння. При житті все своє майно ОСОБА_5 заповів позивачу ОСОБА_1 , який своєчасно прийняв спадщину. У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки ОСОБА_5 при житті не оформив право власності на належну йому частину домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Відповідач ОСОБА_3 відмовилась від належної їй частки у майні колишнього колгоспного двору на користь позивача ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», мансарди літ.«Мс», ганку літ.«а», літньої кухні літ.«Б», ганку літ.«б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», убиральні літ.«Е», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надав суду клопотання у якому просить розглянути справу за відсутності позивача та за його відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити. У разі неявки у судове засіданні відповідачів, не заперечують щодо постановлення заочного рішення.

ВідповідачОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву у якій позовні вимоги визнала та зазначила, що від належної їй частки у майні колишнього колгоспного двору відмовляється на користь ОСОБА_1 , справу просить розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву у якій просить розглянути справу у її відсутності, позов визнає.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та ухвалити рішення по справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-І», мансарди літ.«Мс», ганку літ.«а», літньої кухні літ.«Б», ганку літ.«б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», убиральні літ.«Е», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки зазначене домоволодіння було майном колгоспного двору і станом на 15.04.1991 року вказані особи були його членами.

Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 роз`яснив, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ч.1 ст.120 ЦК Української РСР (1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а ч.2 ст.123 цього Кодексу визначає, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Таким чином, кожен з вказаних осіб набув право власності на 1/3 частину домоволодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/3 житлового будинку літ.«А-І», 1/3 мансарди літ.«Мс», 1/3 ганку літ.«а», 1/3 літньої кухні літ.«Б», 1/3 ганку літ.«б», 1/3 сарая літ.«В», 1/3 сарая літ.«Г», 1/3 сарая літ.«Д», 1/3 убиральні літ.«Е», 1/3 воріт з хвірткою під № 1, 1/3 огорожі під № 2, 1/3 криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При житті все своє майно ОСОБА_5 заповів позивачу ОСОБА_1 . Заповіт був складений 19.05.2014 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новобросковецької сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 43. Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався, про що свідчить відповідна відмітка на ньому.

В установлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, а саме 19.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Сторожинецького районного нотаріального округу Савчук Ю.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

У позивача відсутні необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки ОСОБА_5 при житті не оформив право власності на належну йому частину домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_3 відмовилась від належної їй частки у майні колишнього колгоспного двору на користь позивача ОСОБА_1 , про що свідчить її належним чином засвідчена заява.

Отже, взагалом ОСОБА_1 набув право на все домоволодіння, зокрема, 1/3 як його частка у майні колишнього колгоспного двору, 1/3 як спадщина за заповітом після смерті ОСОБА_5 та 1/3 як частка у майні колишнього колгоспного двору, від якої відмовилась ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна.

За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 1216, 1223, 1268 ЦК України,

ст.ст. 4, 247 ч. 2, ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 від імені якого виступає представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частки у майні колишнього колгоспного двору та на спадкове майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ.«А-І», мансарди літ.«Мс», ганку літ.«а», літньої кухні літ.«Б», ганку літ.«б», сарая літ.«В», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», убиральні літ.«Е», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: