Номер провадження 2/225/330/2021
Єдиний унікальний номер судової справи225/286/21
"25" червня 2021 р. м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області в складі:
головуючого-судді Скиба М.М.,
за участю секретаря судового засідання Савченко О.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом представника позивачів адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Північної селищної ради про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, про визнання права власності у порядку спадкування за законом,
Представник позивачів - адвокат Саєнко О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернувся до суду до ОСОБА_3 , Північної селищної ради про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, про визнання права власності у порядку спадкування за законом.
Провадження у справі відкрито 22.02.2021 р. та призначено підготовче судове засідання.
22.03.2021 р. підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд.
хвілою від 15.06.2021 р. задоволено клопотання представника позивачів про витребування спадкової справи.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивачів зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть, видане виконавчим органом Кіровської селищної ради міста Дзержинська Донецької області, та був зроблений відповідний актовий запис №21. Про факт споріднення між Позивачами та померлим свідчить свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. Спадкоємцями є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 (який на момент смерті батька був неповнолітнім та був зареєстрований з ним). Звернувшись до Торецької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка, ОСОБА_5 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та запропоновано звернутись до суду.
Приводом звернення до суду є наступні обставини: 12.08.1998 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_6 .
Зазначений договір був укладений у місті Донецьк на Товарній біржі «Время» та посвідчений підписами продавців, покупцем, та уповноваженим представником «ТБ «Время»» Татаринцевою А.Н. Договір було зареєстровано на товарній біржі відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», при його укладенні було узгоджено всі суттєві умови, що необхідні для укладання договору купівлі-продажу майна, зокрема, щодо ціни, характеристик майна, передачі майна у власність, та відбулося повне його виконання з боку сторін.
ОСОБА_4 , сплатив грошові кошти за квартиру та з 04.09.1998 року разом с дружиною та сином мав постійну реєстрацію у вищевказаному житловому приміщенні, про що є відмітка в паспорті ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , був зареєстрований разом з батьками, однак, коли отримав паспорт громадянина України, 02.02.2016 року зареєструвався у квартирі бабусі.
Згідно довідки БТІ м. Торецька від 06.04.2020 р. квартира в багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі Біржового контракту №0019БК1/98, що зареєстрований на «Товарній біржі «Время» від 12.08.1998 року. Інформація про реєстрацію права власності на вищезазначене нерухоме майно міститься у реєстраційній книзі №3 стор.422 під №41 від 18.08.1998 р.
На момент укладання зазначеного вище договору у відповідності до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», який діяв на час виникнення правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Саме з цих підстав вказаний вище договір було прийнято в БТІ у якості правовстановлюючого документу, та покупцем зареєстроване право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії додається) у зв`язку з тим, що згідно ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 року, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Тобто, у зв`язку з тим, що було виявлено відсутність правовстановлюючих документів померлого на вищезгадану квартиру, які потрібні для вчинення нотаріальних дій, а саме біржовий контракт не відповідає нотаріальній формі.
Представник позивачів у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без сторони позивачів, на задоволення позову наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом направлення судових повісток, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала, відзив на позов не надала.
Відповідач представник Північної селищної ради надав заяву з проханням розглянути справу без їх участі, проти позовної заяви не заперечує, відзив на позов не надав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 27.01.1997 року уклала шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований виконавчим органом Артемівської міської ради міста Дзержинська Донецької області, актовий запис №7, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . (а.с. 9).
Під час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . (а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 . (а.с. 8).
12.08.1998 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з ОСОБА_6 .
Зазначений договір був укладений у місті Донецьк на Товарній біржі «Время» та посвідчений підписами продавців, покупцем, та уповноваженим представником «ТБ «Время»» Татаринцевою А.Н. Договір було зареєстровано на товарній біржі відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», при його укладенні було узгоджено всі суттєві умови, що необхідні для укладання договору купівлі-продажу майна, зокрема, щодо ціни, характеристик майна, передачі майна у власність, та відбулося повне його виконання з боку сторін.
На підставі зазначеного договору купівлі - продажу квартири (біржового контракту) №0019БК1/98 від 12.08.1998 року, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_3 , квартиру номер один (1), яка складається з двох кімнат, загальною площею 48,0 кв.м., в тому числі житловою 25,7 кв.м., в будинку номер п`ятнадцять ( АДРЕСА_2 .(а.с. 13)
Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» Торецької міської ради від 06.04.2020 р., №79/І, за даними КП «БТІ м. Торецька» станом на 31.12.2021 р. квартира в багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 на підставі Біржового контракту №0019БК1/98, що зареєстрований на товарній біржі «Время» від 12.08.1998 року, інформація про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно міститься у реєстраційний книзі №3 стор. 422 під №41 від 18.08.1998 року. (а.с. 10).
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, до складу якої увійшла і квартира за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається з копії спадкової справи, спадкоємцями померлого за законом є позивачі, син - ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_1 , яка у встановленому порядку та у передбачені законодавством строки звернулась Торецької державної нотаріальної контори Донецької області за оформленням спадщини, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка ОСОБА_4 , ОСОБА_1 було відмовлено, внаслідок відсутності у спадкодавця, оформлених відповідно до чинного законодавства, правовстановлюючих документів на спадкове майно. З цього приводу державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області (в.о. Торецької державної нотаріальної контори) їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2020 року, з якої вбачається, що сторони договору купівлі-продажу квартири № 0019БК/98 від 12.08.1998 року при його укладанні порушили порядок оформлення угоди щодо купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, в зв`язку з чим нотаріусом даний договір не визнається правовстановлюючим документом, так як Інструкцією про проведення нотаріальних дій в переліку правовстановлюючих документів не передбачені угоди, затверджені на товарній біржі. (а.с.11)
Спірні правовідносини склалися на підставі укладеного 12.08.1998 року біржового контракту (договору купівлі-продажу).
Відповідно до пп. 4 і 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року, таким чином при розгляді даної справи необхідно застосовувати норми ЦК України в редакції 1963 року.
Відповідно до ст. 227 ЦК України(в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.
Згідно з ч. 2ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ(в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину) угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
Таким чином, на дату укладання ОСОБА_7 правочину в законодавстві існували протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору, мала місце колізія норми ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та норми кодифікованого нормативно-правового акту, а саме ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року.
Відповідно до абз. 3 п. 2Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.
В даному випадку, наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу, при цьому суд акцентує увагу, що Закон України "Про товарну біржу" було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року. При вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування положення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акту, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України(в редакції 1963 року) - якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, - суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Як вбачається із матеріалів справи доказом укладення і виконання біржового контракту (договору купівлі-продажу) є підтвердження факту проведення всіх розрахунків (сплата визначеної договором суми грошей, які продавцем отримані до підписання договору), про що зазначено у змісті вказаного біржового контракту.
Згідно ч. 2ст. 47 ЦК України та ст.224,227 ЦК України(в редакції 1963 р.), які діяли на час укладення договору, передбачено: - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч.2ст. 220 ЦК України(у редакції від 16.08.2020 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
З матеріалів справи вбачається, що умови біржового контракту (договору купівлі-продажу) від 12.08.1998 року виконано, однак правочин не посвідчено нотаріально.
Відповідно до ч. 5ст. 11 ЦК України однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.
З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2ст. 16 ЦК України, є визнання права.
Таким чином, обраний позивачами спосіб захисту прав передбачений і відповідає чинному законодавству.
Суд, враховуючи вищевикладене, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів, за встановленням того, що при укладанні біржового контракту (договір купівлі-продажу) № 0019БК1/19 від 12.08.1998 року було досягнуто всіх умов угоди та виконано прийняті зобов`язання, при цьому до теперішнього часу заперечень стосовно наслідків укладення правочину не виникло, приходить до висновку про наявні підставі для застосування вимог ч. 2ст. 47 ЦК України(в редакції 1963 р.) щодо можливості визнання зазначеного договору дійсним та задоволення позовних вимог в цій частині.
Крім того, суд визнає вимоги в частині визнання за позивачами права власності на квартиру АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги є дружина спадкодавця - ОСОБА_1 , та син ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Доказів того, що будь-хто з цих спадкоємців відмовився від спадщини суду не надано. Інших спадкоємців після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 судом не встановлено.
Державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області (в.о. Торецької державної нотаріальної контори) Олейніковій В.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.05.2020 року, з якої вбачається, що сторони договору купівлі-продажу квартири № 0019БК/98 від 12.08.1998 року при його укладанні порушили порядок оформлення угоди щодо купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, в зв`язку з чим нотаріусом даний договір не визнається правовстановлюючим документом, так як Інструкцією про проведення нотаріальних дій в переліку правовстановлюючих документів не передбачені угоди, затверджені на товарній біржі. (а.с.11)
Відповідно до ст.1222,1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.3, ч.4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 ЦК України.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ст. 1268 ЦК України є спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_4 , оскільки на час відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_3 , що вбачається з копії довідки про склад сім`ї від 09.02.2016 р., виданої ДКП "Дзержинсьжитлосервіс", яка знаходиться в спадковій справі після померлого ОСОБА_4 , копія якої додана до матеріаілів справи.
За наведених обставин, у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є спадкоємцями за законом, після смерті ОСОБА_4 не можуть реалізувати своє право на прийняття спадщини та визнання за ними права власності, в порядку спадкування, на вищезазначену квартиру.
Відповідності до ст. ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що визнання права власності в порядку спадкування не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Позивачами не ставиться питання про стягнення з відповідачів на їх користь судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 259, 263 ЦПК України, -
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири (біржовий контракт № 0019БК1/98) за адресою: АДРЕСА_3 , укладений на Товарній біржі «Время» 12.08.1998 року між покупцем ОСОБА_4 , та продавцем ОСОБА_6 .
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_6 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Скиба М.М.