Справа № 303/4603/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої - судді Гутій О.В.

за участю секретаря судових засідань Зарева А.Ю.

представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Сухан О.І.

представника боржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ) Сухан Ольги Іванівни, Мукачівський міський відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), боржник: КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» на дії державного виконавця та скасування постанови від 17.05.2021 року про закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Сухан Ольги Іванівни про закриття виконавчого провадження неправомірними та скасувати постанову ВП № 65285001 від 17.05.2021 року старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ) Сухан Ольги Іванівни про закриття виконавчого провадження.

Скаргу мотивує тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.04.2021 року скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» № 1449-02 від 21.08.2020 року «Про переведення ОСОБА_3 » та поновлено ОСОБА_3 на посаді завідуючого гінекологічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» з 25.08.2020 року.

15.04.2021 року він звернувся із заявою до державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ) Сухан Ольги Іванівни, з виконавчим листом від 05.04.2021 року, що виданий Мукачівським міськрайонним судом по справі № 303/991/21.

20.05.2021 року він отримав постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 65285001 від 17.05.2021 року у зв`язку з скасуванням наказу «Про переведення ОСОБА_3 » від 21.08.2020 року за № 1449-02 та 30.04.2021 року, внесено відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_3 . Однак вважає дії старшого державного виконавця незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Звернувшись до відділу кадрів боржника, 30.04.2021 його ознайомили з наказом № 321-02 від 26.04.2021 року «Про скасування наказу «Про переведення ОСОБА_3 » від 21.08.2020 року № 1449-02». Даним наказом не поновлено його на попередній роботі на посаді завідувача гінекологічним відділенням в порядку та в спосіб, передбачений чинним законодавством. В трудовій книжці також не зроблено запис у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Також державним виконавцем не здійснено всіх передбачених законом заходів щодо поновлення його на роботі.

Вважає дії державного виконавця неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вчинені з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження».

Представник скаржника у судовому засіданні скаргу підтримав та просив таку задоволити.

Державний виконавець у судовому засіданні заперечила щодо задоволенні скарги, просила відмовити в її задоволенні. Також, 05.07.2021 року подала заперечення проти задоволення скарги. Зазначила, що вважає дану скаргу безпідставною, відтак просить відмовити в задоволенні скарги.

Представник КНП «Мукачівська центральна районна лікарня» у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 447 ЦПК України передбачене право сторін виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою в разі, якщо вони вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як встановлено судом, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 05.04.2021 року скасовано наказ Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» № 1449-02 від 21.08.2020 року «Про переведення ОСОБА_3 » та поновлено ОСОБА_3 на посаді завідуючого гінекологічним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Мукачівська центральна районна лікарня» з 25.08.2020 року. Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

05.04.2021 року на підставі рішення суду від 05.04.2021 року було видано виконавчий лист у справі № 303/991/21.

15.04.2021 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ) про прийняття до виконання виконавчого листа від 05.04.2021 року, виданого Мукачівським міськрайонним судом по справі № 303/991/21.

Наказом від 20.04.2021 року «Про скасування наказу про переведення ОСОБА_3 від 21.08.2020 року 1449-02» скасовано наказ «Про переведення ОСОБА_3 від 21.08.2020 року № 1449-02 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду 05.04.2021 року.

В подальшому, 17.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 65285001, відповідно до якої рішення суду виконано у повному обсязі, тобто наказом від 20.04.2021 року скасовано наказ «Про переведення ОСОБА_3 від 21.08.2020 року за № 1449-02.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вказаних норм закону примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців. Згідно п.1 ч.1 ст.3 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 65 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 65 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допущення працівника до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу (наказу або розпорядження керівника підприємства-боржника), що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі та йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Однак, матеріали справи не містять даних, що рішення суду було виконано у повному обсязі.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що боржником не було виконано рішення суду, а старшим державним виконавцем в свою чергу не перевірено фактичне допущення ОСОБА_3 до роботи та не складено відповідний акт.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 05.04.2021 року у цивільній справі 303/991/21 підлягає негайному виконанню, що є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення скарги ОСОБА_4 , оскільки постанова старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ) Сухан Ольги Іванівни про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» є неправомірною.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Визнати дії старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ) Сухан Ольги Іванівни про закриття виконавчого провадження неправомірними.

Постанову ВП № 65285001 від 17.05.2021 року старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ) Сухан Ольги Іванівни про закриття виконавчого провадження скасувати.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

Ухвала суду виготовлена 12 липня 2021 року.

Головуюча О.В.Гутій