Справа № 234/4952/21
Провадження № 2/234/2654/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.,

секретар судового засідання Малушка С.В.,

справа №234/4952/21

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Тимошенко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (далі ПрАТ «НКМЗ») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позову зазначив, що з 24.07.2006 року він працював стрижневиком ручного формування у фасоноливарному цеху ПрАТ «НКМЗ», з 21.11.2007 року до 22.09.2020 року - обрубувачем, зайнятим на обробці литва наждаком та вручну. Перебуваючи більше 13 років у трудових правовідносинах з ПрАТ «НКАЗ», він працював на посаді зі шкідливим та небезпечними умовами праці, в умовах, перевищуючих гранично допустимий рівень пилу, шуму, вібрації, фізичних навантажень, низької температури в холодну пору року. За час праці на ПрАТ «НКМЗ» він отримав професійне захворювання: хронічний бронхіт, вібраційна хвороба, хронічна приглухуватість, яке йому вперше встановили 4 серпня 2020 року, а також купу супутніх захворювань.

Внаслідок професійного захворювання та погіршення здоров`я, у вересні 2020 року, він вимушений був звільнитися з підприємства за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

Перші ознаки професійного захворювання виявили у нього місцеві лікарі у 2019 році. Влітку 2020 року він пройшов стаціонарне медичне обстеження у клінічній лікарні профзахворювання м.Києва (ДУ «Інститут медпраці ім.Кундієва національної академії меднаук України), результатом якого став висновок центральної лікарсько-експертної комісії за № 26/608 від 4 серпня 2020 року, згідно якого йому вперше було встановлено професійне захворювання: 1. Хронічний бронхіт II ст., в фазі затухаючого загострення; дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.(один-два); 2. Вібраційна хвороба II ст.(вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом міжфалангових, п`ястково-фалангових, променево-зап`ясткових суглобів І ст.(перша) та дефартрозом ліктьових суглобів І ст.(перша)); 3. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою ступінню пониження слуху (II) за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Після встановлення підозри на професійне захворювання, спеціалістом відділу гігієни праці ГУ Держпраці у Донецькій області, проведено санітарно-гігієнічне обстеження умов праці робочого місця обрубувача у ФЛЦ на ПрЛТ «НКМЗ», про що складено акт від 27.04.2020 року. Під час проведення перевірки встановлено численні порушення умов праці на виробництві. В акті проаналізовано перелік шкідливих чинників, що мали місце під час виконанні робіт обрубувача на робочому місці, а саме: пил, шум, локальна вібрація, фізичні навантаження, низька температура повітря у холодний період року. За результатами перевірки встановлено, що майже всі фактичні значення виробничих чинників, які впливають на обрубувача під час праці на робочому місці, перевищують гранично допустимий рівень.

Факт професійного захворювання у подальшому було підтверджено і міжвідомчою комісією, яка на ПрАТ «НКМЗ», склала акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 7 вересня 2020 року за формою П-4.

Згідно вказаного акта, пункту 12, підтверджено, що він відпрацював у фасоноливарному цеху ПрАТ«НКМЗ», 12 років 9 місяця 10 днів і весь цей час працював зі шкідливими та небезпечними умовами праці, де рівень пилу, шуму, вібрації, фізичних навантажень перевищував гранично допустимі норми.

У пункті 17, даного акту, встановлено обставини, за яких виникло професійне захворювання, а саме: «У зв`язку з неефективністю роботи системи вентиляції та недосконалістю робочого інструменту(зокрема під час роботи по вирубуванню, зачищенню стального лиття, вирубуванню різними пневматичними інструментами, зубилом), виконував роботи в умовах впливу на організм пилу фіброгенної дії, виробничого шуму, локальної вібрації та виробничого шуму, концентрації та рівні яких перевищували гранично-допустимі норми.»

Причинами професійного захворювання, згідно пункт 18 акту, стало: «-тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів...: 1) Пил фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 5% до 10% у максимально разових концентраціях 6,1-10,7 мг/метр.куб., при ГДК= 4 мг/метр.куб....; 2) Виробничий шум, еквівалентний рівень якого на робочому місці складав 93 дБА при ГДР 80 дБА...; 3)Локальної вібрація, яка передається на руки працюючого, еквівалентний коректований рівень якої складав (за віброприскоренням) 77- 80 дБ, при ГДР=76 дБ....»

У пункті 19 акту, начальнику ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ», запропоновано перелік необхідних заходів, направлених на ліквідацію та запобігання виникнення професійних захворювань.

Згідно пункту 20 акта, особою, яка порушила законодавство про охорону праці та інші нормативні акти, визнано майстра ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ», який не забезпечив дієвий контроль за використанням обрубувача засобів індивідуального захисту .

29.09.2020 року обласна профпатологічна медіко-соціальна експертна комісія(МСЕК) у м. Слов`янськ, провела медичне обстеження та вперше визнала його захворювання професійним, з 65(шістдесят п`ять)% втрати працездатності (40% вібраційна хвороба, 20% хронічний бронхіт та 5% приглухуватість) та встановила третю групу інвалідності(професійне захворювання), що підтверджено довідками МСЕК серія 12ААА №090803 та серії 12ААБ №851672 та пенсійним посвідченням інваліда серія НОМЕР_1 .

Періодично, у зв`язку з отриманням професійного захворювання, він змушений знаходитися на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходити курси реабілітації, обстеження та консультації лікарів. Необхідність проходження курсу медичного та санаторно-курортного лікування йому встановлено за результатами огляду МСЕК. Внаслідок погіршення стану здоров`я, він щорічно або декілька разів на рік проходить курси лікування у різних медичних закладах. Так, він проходив стаціонарне лікування у місцевих лікарнях м.Краматорська: тричі у 2019 році, двічі у 2020 році, один раз у 2021 році. також лікувався у клінічній лікарні профзахворювань м.Київ влітку 2020 року.

У зв`язку з отриманням професійного захворювання позивач зазнав фізичних страждань та емоційний переживань, що призвело до завдання йому моральної шкоди. На час захворювання йому було 33 роки, він будував плани на подальше життя, мріючи добитись чималих успіхів, але цьому завадила хвороба, стан його здоров`я є невідновним, внаслідок чого він отримав психологічну травму. Внаслідок захворювання змінився його життєвий уклад. його життя зазнало суттєвих змін: він частково втратив працездатність, обмежений під час вибору місця праці, час від часу відчуває фізичну біль у грудях, суглобах, дуже погано спить, не витримує тривалих фізичних навантажень, заважає задишка, не може вести нормальний спосіб життя. Після захворювання та звільнення з ПрАТ «НКМЗ» зареєструвався у Краматорському міському центрі зайнятості, але у зв`язку з медичними обмеженнями при виборі умов праці, до теперішнього часу так і не знайшов постійного місця праці.

Моральна шкода, яка йому заподіяна, полягає у душевному хвилюванні, нервових зривах, несприятливій атмосфері в сім`ї, фізичному болю та стражданнях, які він зазнав безпосередньо під час роботи та які відчуває і на теперішній час, тому він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Заподіяна шкода, завдана йому внаслідок професійного захворювання, випливає з трудових правовідносин з ПрАТ «НКМЗ» та має відшкодована роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

Просить стягнути з ПрАТ «НКМЗ» у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок професійного захворювання на виробництві у сумі 65 000 грн.

Ухвалою від 20.04.2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до судового розгляду.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що думка позивача про те, що діями ПрАТ «НКМЗ» який не забезпечив безпечні умови праці, йому заподіяно моральну шкоду є помилковою та спростовується наступним.

В ч. 6 ст.153 КЗпП України передбачено, що у разі неможливості повного усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці власник або уповноважений ним орган зобов`язаний повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, який може дати тимчасову згоду на роботу в таких умовах.

Згідно ч. 3 ст.21 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Отже, діюче законодавство допускає використання небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці у разі неможливості повного усунення за умови одержання відповідного дозволу.

Дотримуючись вищенаведених норм закону, відповідач одержав від Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки.

На виконання ч.2 ст.5 Закону України «Про охорону праці» відповідач проінформував ОСОБА_2 під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місця небезпечних і шкідливих виробничих факторів, що підтверджується наказом про прийняття на роботу. Таким чином, позивач усвідомлював наслідки такої роботи та добровільно на неї погодився.

Крім того, відповідач неухильно забезпечував надання позивачу пільг та компенсацій за важкі умови праці, закріплені Колективним договором, а саме: надавав щорічну додаткову відпустку, здійснював доплати за несприятливі умови праці, надавав одноразову допомогу за вислугу років, надавав щорічну додаткову відпустку, безоплатно проводив видачу молока та інших різнозначних продуктів, з власної ініціативи забезпечував безоплатним харчуванням.

З вищенаведеного вбачається, що відповідач не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а навпаки забезпечив йому пільги та компенсації гарантовані законом. Вважає, що доводи позивача про отримання ним психологічної травми та нервових зривів не підтверджено наданими доказами. Вважає, що немає правових підстав для компенсації моральної шкоди позивачу, оскільки відсутній склад цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, моральна шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Представником третьої особи надані письмові пояснення, з яких вбачається, що ОСОБА_2 були призначені щомісячні страхові виплати у зв`язку з ушкодженням здоров`я. За таких обставин вважає, що Краматорське міське відділення права потерпілого не порушувало, оскільки діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Фонд соціального страхування України не здійснює відшкодування моральної шкоди постраждалим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей, оскільки моральна шкода не є страховою виплатою, що просить врахувати при розгляді справи.

У судове засідання позивач не з`явився, до позову надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Писаренко Г.А., підтримав позов та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Тимошенко І.В. підтримала доводи зазначені у відзиві на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухав пояснення учасників справи, всебічно та об`єктивно дослідивши надані докази, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 працював на ПрАТ «НКМЗ» з 24.07.2006 року по 19.10.2006 року стрижневиком ручної формування у фасонно-ливарному цеху, а також з 21.11.2007 року обрубником. 22.09.2020 року звільнений з підприємства на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки та копіями наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи (а.с.15, 69-72).

07.08.2020 року за результатами медичного обстеження в Державній установі «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» лікарсько-експертною комісією виданий висновок центральної лікарсько-експертної комісії за № 26/608 від 04.08.2020 року, згідно якого позивачу вперше було встановлено професійне захворювання: 1. Хронічний бронхіт II ст., в фазі затухаючого загострення; дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.(один-два); 2. Вібраційна хвороба II ст.(вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом міжфалангових, п`ястково-фалангових, променево-зап`ясткових суглобів І ст.(перша) та дефартрозом ліктьових суглобів І ст.(перша)); 3. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легкою ступінню пониження слуху (II) за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.28).

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 07.09.2020 року, комісією проведено розслідування випадку хронічного захворювання ОСОБА_2 . За висновками комісії професійне захворювання виникло у позивача у зв`язку з тим, що виконувана ним робота, пов`язана із впливом шкідливих виробничих факторів. Причина професійного захворювання - тривалий період роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів:

1)пил фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 5 до 10% у максимально разових концентраціях 6,1-10,7мг/м3, при ГДК=4 мг/м3 (3 клас 2 ступень);

2)виробничий шум, еквівалентний рівень якого на робочому місці складав 93 дБА, при ГДР=80 дБА (3 клас 2 ступень);

3)локальна вібрація, яка передається на руки працюючого, еквівалентний коректований рівень якої складав (за віброприскоренням) 77-80дБ, при ГДР =76дБ (3 клас 1 ступень шкідливості) (а.с.20-23).

29.09.2020 року висновком обласної профпатологічної МСЕК Донецької області Лебеденку А.О. вперше було встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю (40% вібраційна хвороба, 20% хронічний бронхіт, 5% приглухуватість) та 3-ю групу інвалідності по професійному захворюванню, що підтверджено довідками МСЕК серія 12ААА№090803 та серії 12ААБ №851672 (а.с.24-25).

ОСОБА_2 було видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

З виписок з медичних карт вбачається, що позивач неодноразово проходив клінічні обстеження і знаходився на лікуванні у медичних установах м.Києва, м.Краматорська та проходив курси лікування від професійних захворювань (а.с.29-42).

Позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку у Краматорському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з 07.09.2020 року.

Постановами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 15.10.2020 року №0526/4357/4357/1 потерпілому на виробництві ОСОБА_2 призначено одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності в сумі 24276,85 грн., та щомісячні страхові виплати в розмірі 19527,40 грн. (а.с.54-55).

Постановою Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області № 0526/4357/4357/3 від 28.01.2021 року потерпілому на виробництві ОСОБА_2 призначено фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, а саме: витрати на придбання медикаментів у розмірі 2918,90 грн. (одноразово) (а.с.56).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

На підставі ст.173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків відшкодовується у встановленому законом порядку.

Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тобто передбачає відшкодування моральної шкоди, яка спричинена з вини роботодавця.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Отже, моральну шкоду повинен відшкодовувати роботодавець, оскільки шкода здоров`ю завдана при виконанні позивачем трудових обов`язків, про що свідчить медичні висновки про наявність професійного захворювання, акт розслідування хронічного професійного захворювання, висновки МСЕК.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у позивача доказів спричинення йому моральної шкоди. Відповідно до діючого законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність у позивача права на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з тим, що позивач був обізнаний про шкідливий характер праці, оскільки забезпечення безпечних умов праці є обов`язком роботодавця. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 158 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний вживати заходів щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, вимог ергономіки, позитивного досвіду з охорони праці, зниження та усунення запиленості та загазованості повітря у виробничих приміщеннях, зниження інтенсивності шуму, вібрації, випромінювань тощо.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної здоров`ю.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 23 ЦК України та рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-рп/2004, згідно з яким ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

У судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач, працюючи на ПрАТ «НКМЗ» отримав професійне захворювання і йому було встановлено 65% втрати професійної працездатності.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просила потерпіла.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року, провадження № 14-463цс18.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує тяжкість завданих ушкоджень здоров`ю позивача, ступень втрати професійної працездатності в розмірі 65% , встановлену 3 групу інвалідності, тривалість лікування, глибину душевних та фізичних страждань з приводу професійного захворювання, погіршення здібностей у побуті, вимушеної зміни складу життя, припинення трудової діяльності, стан здоров`я позивача, важкість змушених змін у її життєвих і виробничих зв`язках, неможливість їх поновлення, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди в розмірі 65 000 грн., що буде еквівалентно моральним стражданням позивача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З огляду на те, що рішення ухвалено на користь ОСОБА_2 , який звільнений від сплати судового збору, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 13, 141, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 65 000 грн. (шістдесят п`ять тисяч грн.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» в доход держави судовий збір в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Новокраматорський машинобудівний завод», , юридична адреса: 84305, Донецька область, м. Краматорськ, вул. О.Тихого, 5.

Третя особа - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, юридична адреса Донецька області, , юридична адреса: 84313, Донецька область, м.Краматорськ б-р Машинобудівників, 37.

Повний текст рішення суду виготовлений 09.07.2021 року.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко