Справа № 134/683/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 липня 2021 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Лабая О.В.

з участю секретаря: Баденюк О.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в смт Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просив визнати за ним право на спадщину в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голубецької сільської ради Крижопільського району, на даний час це Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області площею 1,6479 гектари.

Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Жодіно Мінської області Республіки Білорусії померла його мати ОСОБА_3 . Його мати постійно проживала і була зареєстрована на час смерті по АДРЕСА_1 . За життя його мати поїхала в Республіку Білорусію до своєї дочки і до його рідної сестри ОСОБА_4 , де і померла.

Після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голубецької сільської ради Крижопільського району, на даний час це Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області площею 1,6479 гектари, вартістю: 34014,47 гривні, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №149969 виданий згідно розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області №289 від 09 грудня 2003 року на ім`я ОСОБА_3 .

Оригінал державного акту не зберігся, тому він звернувся через свого представника до Відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі за отриманням архівної копії державного акту для послідуючого нотаріального оформлення права на спадщину. На запит адвоката від 02.02.2021 року Відділ Держгеокадастру у Крижопільському районі повідомив, що архівна копія державного акту серія ВН №149969 на ім`я ОСОБА_3 в архівному відділі відсутній.

Тому в даний час я він не може оформити своє право на спадщину у нотаріуса і змушений звернутися з даним позовом.

Крім того, йому було відомо, що мати за життя вчинила заповіт на зазначену земельну ділянку на ім`я своє племінниці, а його тітки ОСОБА_5 . Про те, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в шестимісячний строк після смерті його матері в Голубецькій сільській раді оформила заяву про відмову від спадщини на його користь, і таку ж заяву в цей же день оформила його рідна сестра ОСОБА_4 , йому стало відомо лише в грудні 2020 року, коли дані заяви та оригінал заповіту йому було передано ОСОБА_4 , яка проживає в Республіці Білорусія.

Таким чином він був змушений звернутись до суду із даним позовом, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Ухвалою суду від 21 квітня 2021 року було відкрито провадження у справ за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09 червня 2021 року в даній справі замінено первісного відповідача Крижопільську селищну раду на належним відповідачем ОСОБА_5 . Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надіслала заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, так як вона не заперечує проти задоволення позову, про що зазначила в письмовій заяві до суду. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і його необхідно задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Жодіно Мінської області Республіки Білорусії померла ОСОБА_3 , мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про народження. Згідно довідки Голубецької сільської ради від 31.07.2020 ОСОБА_3 до дня смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Голубецької сільської ради Крижопільського району, на даний час це Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області площею 1,6479 гектари, вартістю 34014,47 гривні, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №149969 виданого згідно розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області №289 від 09 грудня 2003 року на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та копії Державного акту, серія ВН №149969 земельна ділянка кадастровий номер :06:001:0245 розміром 1,6479 га, яка розташована на території Голубецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала покійній ОСОБА_3 . Згідно заповіту від 16.01.2003, зареєстрованого у реєстрі за № 19, ОСОБА_3 все своє майно, а саме земельний сертифікат (земельна частка) на території Голубецької сільської ради та майновий сертифікат заповіла ОСОБА_5 .

Відповідно до заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , від прийняття спадщини відмовились.

Із копії оголошення з газети "Сільські Новини" зазначено, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 149969, виданий на підставі розпорядження Крижопільської РДА від 03.12.2003 № 289 на ім`я ОСОБА_3 , вважати недійсним. Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Також згідно повідомлення листа № 53/01-16 від 27.05.2021 від державного нотаріуса Крижопільської ДНК стало відомо, що спадкова спадкова справа після померлої ОСОБА_3 заведено. Спадкоємець, що прийняв спадщину ОСОБА_1 . У зв`язку з відсутністю у позивача державного акту, позивач не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 2 п.1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України (2001 року), рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Державний акт (сертифікат) на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Надані позивачем докази відповідно до вимог ст. 76, 78-80 ЦПК України є допустимими, достовірним та достатніми. Оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позову. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не оспорює право позивача на земельну ділянку, позовні вимоги сторони визнали, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача. Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за законом в порядку спадкування як спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Жодіно Мінської області Республіки Білорусії на:

- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Голубецької сільської ради Крижопільського району, а на даний час це Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області площею 1,6479 гектари згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №149969 виданий згідно розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області №289 від 09 грудня 2003 року на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер :06:001:0245.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: