Справа № 544/856/20
№ пров. 2/544/30/2021
Номер рядка звіту 67
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 червня 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання Пірогова В.Г.,

позивача за первісним позовом, а відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_1 за первісним позовом, а відповідача за зустрічним позовом - адвоката Єрмака О.В. (діє на підставі ордеру),

відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом - адвоката Міщенка Ю.О. (діє на підставі ордеру),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду по вул. Ярмарковій, 17 у м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який було уточнено 08.12.2020, в обґрунтування якого вказує, що з 27 жовтня 2000 року до 03 жовтня 2020 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За цей час, за спільні кошти ними було придбано майно, а саме: автомобіль ВАЗ року випуску, VIN НОМЕР_1 , автомобіль Камаз 65201, VIN НОМЕР_2 дата реєстрації 30.12.2014, причеп ГКБ 8350, VIN НОМЕР_3 дата реєстрації 04.06.2010, причеп ПГМФ, VIN НОМЕР_4 дата реєстрації 07.10.2006 та автомобіль Hyundai Tucson універсал, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_5 , який задля уникнення поділу спільного майна, відповідач відчужив третій особі, дочці ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не має водійського посвідчення та не вміє керувати автомобілем. Проте фактично авто залишилось у користуванні відповідача, сторони є співвласниками всього майна. При поділі вищезазначеного майна між ними виник спір. Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд визнати спільною сімісною власністю вищеперелічене майно та впорядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частці на автомобіль ВАЗ року випуску, VIN НОМЕР_1 , автомобіль Камаз 65201, VIN НОМЕР_2 дата реєстрації 30.12.2014, причеп ГКБ 8350, VIN НОМЕР_3 дата реєстрації 04.06.2010, причеп ПГМФ, VIN НОМЕР_4 дата реєстрації 07.10.2006. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію за 1/2 частки вартості автомобіля Hyundai Tucson у розмірі 306 170,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

26 січня 2021 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшла зустрічна позовна заява, в якій відповідач ОСОБА_2 зазначає, що 05.06.2020 року позивачка звернулася з позовною заявою до Пирятинського районного суду про розлучення. Підчас розлучення нами була досягнута спільна домовленість про поділ майна. За даною домовленістю права на квартиру в м. Києві та автомобіль Hyundai Tucson, універсал, реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_5 повинні були перейти до їхньої доньки ОСОБА_3 . Решту майна вони мали б поділити за спільною згодою уклавши відповідний договір та посвідчивши його нотаріально. Однак на перешкоді такого розподілу став арешт який було накладено на автомобіль «КАМАЗ 65201» VIN НОМЕР_9 . Повідомивши про це позивача відповідач запропонував почекати з поділом аби зняти арешт з майна, узявши всі витрати по зняттю арешту я брав на себе. Позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову де вказала, що я не бажаю в добровільному порядку провести розподіл майна. Ще у травні 2020 року під час розірвання шлюбу сторони домовилися про мирне врегулювання будь-яких спірних питань по спільному майну з якого частина переходила до їхньої доньки, а решта повинна була поділитися між нами за потребою у використанні (вантажний автомобіль та причіп залишався володінні відповідача, а легковий автомобіль ВАЗ 211040 та нежитлове приміщення (торговий павільйон), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 повинні було залишитися у володінні позивача. Починаючи з кінця липня 2020 року позивач змінила свою позицію після того як дізналася, що автомобіль КАМАЗ знаходиться в арешті і ми не можемо у нотаріуса провести поділ спільного сумісного майна. На момент звернення позивача до суду з позовом про поділ майна вони вже переоформили право на новозбудоване майно (квартиру в м. Києві) та автомобіль Hyundai Tucson, універсал, реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_5 на нашу доньку ОСОБА_3 . Про те незважаючи на це Позивачка звернулася до суду з заявою про забезпечення позову. На даний час позивач не визнає та заперечує свою згоду на відчуження автомобіля Hyundai Tucson, універсал. 2017 року випуску, VIN НОМЕР_5 , хоча і не звертається до суду з позовом про визнання договору відчуження автомобіля недійсним, що в черговий раз доводить про передачу майна нашій доньці за спільною згодою. У зв`язку з викладеним просить визнати за кожною зі сторін по справі права власності на ідеальні частки в майні без його реального поділу і залишити майно у нашій спільній частковій власності. А саме визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль Hyundai Tucson, універсал, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_5 , нежитлове приміщення (павільйон для торгівлі), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати об`єктом спільної часткової власності в рівних частках по 1/2 за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нежитлове приміщення (павільйон для торгівлі), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію за 1/2 частки вартості автомобіль Hyundai Tucson, універсал, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_5 у розмірі 306170 грн. та судові витрати покласти на ОСОБА_1

11 березня 2021 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшов відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про поділ майна, в обґрунтування якого представник відповідача за зустрічним позовом вказує, що позовні вимоги в первісному і в зустрічному позові щодо вище переліченого спільного майна колишнього подружжя співпадають, тому можна вважати, що позиції обох сторін щодо вказаного майна є узгодженими. Не заперечує щодо визнання об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нежитловго приміщення (павільйон для торгівлі), з визначенням рівних часток в праві спільної власності на це нежитлове приміщення за кожним по Ѕ частки. вважає цю вимогу обгрунтованою, і такою, що відповідає приписам ч.ч. 4,5-ст. 71 Сімейного кодексу Україні. Також не заперечую проти визнання об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя автомобіля Hyundai Tucson, універсал, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_10 . Проте заперечує проти сплати на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за 1/2 частку вартості автомобілю Hyundai Tucson, універсал, 2017 року випуску, VIN НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , у розмірі 306 170,00 грн, оскільки вважає цю вимогу незаконною і необгрунтованою, виходячи з наступного: спільної згоди, щодо розпорядження автомобілем Hyundai Tucson між сторонами досягнуто не було, ОСОБА_2 відмовився добровільно поділити спільне майно, що було встановлено ухвалою Пирятитнського районного суду від 29.07.2020 № 544/806/20 та задля уникнення поділу спільного майна, самостійно, без ОСОБА_1 відчужив автомобіль Hyundai Tucson, за договором купівлі-продажу, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 20.11.2020. Сторони, були співвласниками всього майна, яке було придбане під час шлюбу, отже при відчуженні вищевказаного автомобіля потрібна взаємна згода подружжя, а згоди ОСОБА_1 на відчуження отримано не було, чим були порушені її майнові права і законні інтереси, вважає, що вона має переважне право вимагати стягнення з відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) на свою користь грошової компенсації вартост Ѕ частки автомобіля Hyundai Tucson в розмірі 306 170,00 грн.

12 березня 2021 року від позивача за зустрічним позовом до суду надійшла відповідь на відзив за зустрічним позовом про поділ майна у якій зазаначено, що відповідачка стверджує, що вони не дійшли згоди з приводу виділення спірних автомобілів у власність один одному та щодо компенсації на користь іншого. Однак, це твердження є її особистим переконанням, оскільки все було домовлено і він мав намір сплатити грошові кошти за частину відповідачки в спірних автомобілях, навіть була підготовлена мирова угода. Саме відповідач був ініціатором добровільного поділу спільно набутого майна за час шлюбу та запропонував передати права на новозбудовану квартиру в м. Києві їхній спільній доньці, а решту майна добровільно провести поділом через нотаріальний договір. В свою чергу відповідачка також наполягла на тому, що автомобіль Hyundai Tucson, універсал, реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_5 повинен був перейти до доньки ОСОБА_3 , а за решту автотранспорту, які ним як приватним підприємцем використовуються для здійснення підприємницької діяльності сплачує грошову компенсацію та полишаю автомобіль ВАЗ 211040, 2008 року випуску, НОМЕР_12 , НОМЕР_13 який перебуває у власності позивачки. Він спільно з ОСОБА_1 переоформили квартиру на доньку, а автомобіль Hyundai Tucson він переоформив в органах МРЕО оскільки не знав, та не міг знати про підступність дружини яка на даний час стверджує, що ніякої домовленості між нами не було. Також стверджує, що на перешкоді добровільного поділу майна через нотаріальний договір став арешт який накладено на автомобіль «КАМАЗ 65201» VIN НОМЕР_9 . ОСОБА_2 повідомив позивачку про обставини та запропонував почекати з поділом аби зняти арешт з майна. Позивачем не вчинено жодних перешкод щодо мирного поділу майна та виконано всі вимоги відповідачки в переуступці права власності на автомобіль Hyundai Tucson, хоча станом на сьогодні розуміє, що така ситуація відповідачкою вчинена штучно аби претендувати на те майно, яке мною використовується для здійснення своєї підприємницької діяльності. Станом на момент переоформлення права власності на новозбудовану квартиру в м. Києві та автомобіль Hyundai Tucson сторони перебували в шлюбі, хоча позовна заява про розірвання шлюбу ужеперебувала у суді. Також до суду відповідачка звернулася лише в червні 2020 року, а не в травні як-то стверджує остання у своєму відзиві, про це свідчить інформація з сайту «Судова влада України» та ухвали від 22.06.2020 у цивільній справі № 544/598/20 про розлучення. Що стосується майнових претензій то на момент розлучення таких не було про що свідчить, як сам позов про розірвання шлюбу так і рішення суду в цивільній справі про розірвання шлюбу. Що стосується твердження Відповідачки про відмову позивача від добровільного поділу майна і що це нібито було встановлено судом, з посиланням на Ухвалу від 29.07.2020 року № 544/806/20, є абсолютним безглуздям. Оскільки дана ухвала про забезпечення позову була прийнята перед подачею позову про поділ майна за заявою відповідачки. На даному судовому процесі позивач присутній не був та своїх пояснень не подавав, а ухвала прийнята саме на твердженнях відповідачки. Єдиним твердженням яке сприйняв суд так це те що я звертався до сервісного центру з метою переоформлення рухомого майна, але це було повідомлено суду саме відповідачкою. Однак даний факт перекручено самою відповідачкою враховуючи, що дійсно він звернувся на консультацію до сервісного центру МВС в Чернігівській області 03.06.2020 та саме в цей день отримав первинну інформацію про те, що його автомобіль «КАМАЗ 65201» VIN НОМЕР_9 знаходиться в арешті і саме після цього звернувся до приватного нотаріуса про бажання укладання угоди про мирний поділ майна з відповідачкою та отримав роз`яснення про те, що арешт перешкоджає укладанню такої угоди між нами і потрібно знімати арешт. Відповідачка навіть не намагається порушити питання про визнання договору відчуження недійсним, а лише намагається через суд стягнути з мене кошти за авто яке навіть не було оцінено, а до суду надана приблизна ринкова вартість майна, без обстеження автомобіля. Оскільки відповідач заперечував щодо спільної угоди про відчуження автомобіля Hyundai Tucson, універсал, реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_5 позивач вважає що останній вибув з його володіння та власності незаконно, що він був ошуканий своєю колишньою дружиною, а тому теж має право на отримання від останньої грошової компенсації в розмірі 306170 грн. Тож виходячи з вище викладено просить суд задовольнити заявлені ним вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 03 серпня 2020 року вищезазначену справу прийнято до свого провадження суддею Ощинською Ю.О.

Ухвалою суду Пирятинського районного суду від 16 листопада 2020 року продовжене строк підготовчого судового засідання на тридцять днів.

Ухвалою Пирятинського районного суду м. Полтави від 19 січня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Пирятинського районного суду від 23 лютого 2021 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

У судовому засіданні позивач за первинним позовом пояснила суду, що 20 років перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мешкали у будинку, який належить матері відповідача, який був вмебльований, у якому було зроблено ремонт. Пішовши від чоловіка позивач усе майно залишила відповідачу, не забрала нічого з будинку, тільки свої особисті речі. У період шлюбу сторонами було придбано квартиру у місті Києві, у червня 2020 року вони домовилися, що дану квартиру перепишуть на доньку, а відповідач обіцяв, що купить позивачу житло, але обіцянок не виконав, тому вона змушена була звернутися до суду з позовом про поділ майна. Домовленості про добровільний поділ рухомого майна ними не досягнуто. Сторонами у шлюбі було придбано автомобіль Hyundai Tucson, який знаходився у користуванні відповідача, та який останній без її відома відчужив на користь спільної доньки, автомобіль ВАЗ, який знаходиться у користуванні позивача, автомобіль Камаз, який знаходиться у користуванні відповідача, як і решта переліченого у позові майна. Домовленості між нами щодо передачі автомобіля Hyundai Tucson донці не було, якщо була домовленість щодо передачі квартири, то позивач не заперечувала, про що має місце нотаріально посвідчена заява. Належний їм з відповідачем торговий павільон було побудовано у період шлюбу за спільні кошти, це їхнє спільне майно, яке вона просить поділити навпіл. Із зустрічним позовом ОСОБА_2 погоджується частково, не визнає вимоги щодо стягнення з неї на користь позивача грошової компенсації за 1/2 частку автомобіля Hyundai Tucson в розмірі 306170 грн. Відпаовідач обіцяв, що продасть автомобіль і купить їй житло, оскільки на даний час їй не має де жити. У червні 2020 року позивач виставив на продаж вищезазначений автомобіль на сайт « ІНФОРМАЦІЯ_2 », потім зняв його з продажу та переоформив на доньку, зараз він повністю користується даним автомобілем, про що не заперечує, оскільки донька ще не отримала посвідчення водія, ОСОБА_1 даний автомобіль не потрібен. На даний час власником автомобіля Hyundai Tucson є їхня донька, з якою вона не спілкується. Проти мирного врегулювання спору не заперечує, якщо умови мирової угоди будуть її влаштовувати.

Представник позивача за первісним позовом надав суду пояснення аналогічні, викладеним у уточненій позовній заяві. Щодо зустрічного позову пояснив, що відчуження відповідачем майна, автомобіля Hyundai Tucson, було здійснено без згоди позивача 18.07.2020, відповідно до договору купівлі -продажу, що суперечить нормам Сімейного кодексу України. Дізнавшись про це ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про поділ майна, шляхом накладення арешту, заборони відчуження майна відповідачем на все рухоме майно, яке зареєстровано за ним, у результаті чого була винесена ухвала від 29.07.2020, якою було задоволено вимоги заявника. Домовленості, усної, про переоформлення майна - автомобіля Hyundai Tucson на їхню доньку між сторонами не було, така домовленість була тільки відносно квартири, яка знаходиться у м. Києві. Оскільки позивач не надавала своєї згоди на переоформлення даного автомобіля, як це передбачено нормами чинного законодавства, доказів, що позивачка погоджується на переоформлення транспортного засобу і це було здійснено з її волі у матеріалах справи немає. Виходячи з вимог зустрічної позовної заяви строни впринципі виявили одне й те саме бажання, виділити частку у натурі у майні, виділивши кожному по Ѕ частки права власності на все рухоме майно окрім автомобіля Hyundai Tucson, а також визнати за ними по Ѕ частки на все нерухоме майно. Стосовно вимог про стягнення з відповідача частки яка належить позивачу у спільній сумісній власності у рухомому транспортному засобі Hyundai Tucson, вважає, оскільки ОСОБА_2 з порушенням порядку встановленого цивільни та сімейним законодавством розпорядився спільним сумісним майном без згоди ОСОБА_1 , що призвело до порушення її прав та інтересів, вважає, що Ѕ частка у розмірі 306170 грн. повинна бути зтягнути з відповідача за первісним позовом. Також наголосив, що зустрічний позов визнають частково в частині визнання права спільної сумісної власності по Ѕ часці на нерухоме майно, кіоска та по Ѕ на рухоме майно, окрім автомобіля Hyundai Tucson, який відповідач відчужив спільній з позивачем донці. Заявлені ними позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом у судовому засіданні пояснив, що з позовними та уточненими позовними вимогами позивача за первіним позовом ознайомлений, готовий вирішити спір шляхом укладення мирової угоди, проте позивач проти, її не влаштову стан причепа, який використовувався 15 років, у якому стані він зараз знаходиться. Також зазаначив, що автомобіль Hyundai Tucson, як і квартира у м. Києві переоформлені на їхню спільну доньку. Донька проживає у даній квартирі, яку він утримує, вони з донькою живуть як і раніше, а дружина з донькою не спілкується. ОСОБА_2 користується належним донці автомобілем з її дозволу, оскільки власного автомобіля він не має. ОСОБА_1 також може користуватися даним автомобілем з дозволу доньки. Сама ОСОБА_3 також використовує даний автомобіль коли приїздить у м. Пирятин або їздить ним у м. Київ. Щодо виділу у власність ОСОБА_1 Ѕ частки спільного рухомого та нерухомого майна не заперечує, на даний момент він згоден сплатити їй за частину автомобіля Камаз і причепа. Автомобіль Hyundai Tucson був ними придбаний на вторинному ринку на аукціоні за 10600 доларів, про що є підтверджуючі документи, вартість у гривнях склала приблизно 270000 грн. Зустрічний позов готував його представник, можливо тому і просив стягнути з ОСОБА_1 Ѕ коштів у сумі 306170 грн, оскільки не мав у наявності при собі документів підтверджуючих вартість автомобіля на момент придбання. Заявлені позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі. Позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково.

Представник відповідача за первісним позовом стосовно уточнених позовним вимог пояснив, що його довіритель заявлені вимоги визнає частково, спірним питанням залишаються вимоги про стягнення з нього на користь позивача грошових коштів у розмірі 306170 грн., вартості Ѕ частки автомобіля Hyundai Tucson. ОСОБА_2 стверджує, що між сторонами була домовленість про відчуження майна, як квартири так і даного автомобіля на користь доньки, що і було здійснено. Також пояснив, що дійсно автомобіль придбаний у період шлюбу, проте його довіритель не знав, що на відчуження автомобіля потрібна нотаріальна згода дружини тому до нотаріуса не звертався, а переоформив транспортний засіб у МРЕО. Проти укладення мирової угоди з ОСОБА_1 не заперечує. З оцінкою автомобіля Hyundai Tucson, наданою до позову не погоджується, так як він був придбаний на аукціоні, і зазначив, що дійсна його вартість менша за заявлену. На даний час власником даного автомобіля є донька сторін ОСОБА_3 , яка повинна отримати посвдчення водія, це було неможливо зробити раніше, у зв`язку з карантином.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази у їх сукупності, встановив наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 27 жовтня 2000 року, який було розірвано за рішенням суду від 03 вересня 2020 року, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 7, 203) та не заперечувалось сторонами.

У період шлюбу сторонами було придбано транспортні засоби: автомобіля ВАЗ року випуску, VIN НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 8-9), середньоринкова вартість якого складає 81540 грн (а.с. 33), автомобіля Hyundai Tucson універсал 2017 року випуску, VIN НОМЕР_5 , середньоринкова вартість якого складає 612340 грн (а.с. 35), автомобіль Камаз 65201, VIN НОМЕР_2 дата реєстрації 30.12.2014; причеп ГКБ 8350, VIN НОМЕР_3 дата реєстрації 04.06.2010; причеп ПГМФ, VIN НОМЕР_4 дата реєстрації 07.10.2006, причеп «ИЖ», VIN НОМЕР_14 дата реєстрації 01.08.2003, які зареєстровані за ОСОБА_2 (а.с. 65) та нежитлового приміщення (павільйон для торгівлі), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 152-168), ринкова вартість якого, без урахування ПДВ становить 114 900 грн. (а.с. 171).

Таким чином, судом встановлено та підтверджено документально, що спірне майно придбане сторонами під час перебування у шлюбі є об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Проте, щодо причепу «ИЖ», VIN НОМЕР_14 дата реєстрації 01.08.2003, який зареєстрований за ОСОБА_2 вимоги ні позивачем, ні відповідачем про визнання спільною сумісною власністю по Ѕ частці - не ставилося.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

За правилами ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено способи та порядок поділу такого майна, зокрема те, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Зі змісту п. 23, 24 вказаної постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно із частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дружина й чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК).

Якщо дружина та чоловік не домовилися; про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо розподілу спільного майна, виходячи з положень ст. 70 СК України щодо рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності, суд вважає за можливе провести поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за кожним з подружжя право власності на рівні частки спірного майна.

Щодо вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 стосовно грошової компенсації за Ѕ частки вартості за продаж автомобіля Hyundai Tucson універсал 2017 року випуску, VIN НОМЕР_5 у розмірі 306170 грн судом зазначається наступне.

Вказаний автомобіль в порушення вимог ст. 65 СК України було відчужено під час шлюбу ОСОБА_2 , без відома та згоди ОСОБА_1 . Відчуження автомобіля відбулося під час розгляду справи між сторона про розірвання шлюбу. Новим власником автомобіля стала спільна донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на той час не мала посвідчення водія, проте навчалася в автошколі. Фактично автомобіль залишився у користуванні ОСОБА_2 . Вказані обставини відповідач ОСОБА_2 не заперечував, вказавши про те, що поки донька не має посвідчення водія, він періодично користується автомобілем Hyundai Tucson за домовленість з нею.

Так, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (стаття 65 СК України).

Оскільки ОСОБА_2 розпорядився спірним транспортним засобом без згоди ОСОБА_1 і доказів передачі їй за 1/2 частину отриманих від продажу транспортного засобу коштів, суду не надав, більш того, ці факти і не спростовував, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за Ѕ частки вартості автомобіля Hyundai Tucson універсал 2017 року випуску, VIN НОМЕР_5 , визначивши її розмір, виходячи з вартості, зазначеної в довідці № 113 від 20.07.2020 (612340 x 1/2 частку = 306170, 00 грн.). Відповідачем за первісним позовом, а позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 ставилося питання про завищення вартості автомобіля Hyundai Tucson, оскільки відповідно до наданого рахунку-фактури від 04.09.2018 останній було придбано з аукціону за 10402 дол.США (що становило приблизно 28,12х10402=292504,24 грн.). Позивач ОСОБА_1 заперечувала вказану вартість майна, оскільки після перевезення його із-за кордону було проведено розмитнення, евакуація, ремонт, що потягло додаткові витрати.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. № 11).

Позивачем ОСОБА_1 надано до суду на встановлення дійсної вартості автомобіля Hyundai Tucson на час розгляду справи, як це передбачено нормами ЦПК та постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 - Довідку оцінювача від 20.07.2020 щодо середньої ринкової вартості майна, що складає 612340 грн., яка відповідачем не спростована. Клопотань щодо проведення експертної оцінки автомобіля Hyundai Tucson від ОСОБА_2 не надходило.

Виходячи з наведеного суд, не вбачає законних підстав для задовлення позовної вимоги за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за вказаний автомобіль.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, а також приймаючи до уваги вимоги зустрічної позовної заяви, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна слід задовольнити у повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна підлягає частковому задоволенню.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 29.07.2020 задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову до подання позовної заяви. Заборонено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_15 , відчужувати все належне йому рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до ч. 8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного заходи забезпечення позову накладені ухвалою Пирятинського районного суду від 29.07.2020 по цивільній справі № 544/806/20 (провадження № 2-з/544/6/2020) підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Учасниками справи було заявлено клопотання про надання протягом встановленого строку ЦПК, до суду документів на підтвердження витрат понесених з розглядом справи.

Керуючись ч. 3 ст. 105, ст.ст. 60, 63, 69, 70, 110-112 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 р. № 11, ст.ст. 1-5, 10, 12, 13, 76-81, 83, 89,133, 141, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна - задовольнити у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна - задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , наступне майно:

- автомобіль Hyundai Tucson універсал 2017 року випуску, VIN НОМЕР_5 ;

- автомобіль ВАЗ року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

- автомобіль Камаз 65201, VIN НОМЕР_2 дата реєстрації 30.12.2014;

- причеп ГКБ 8350, VIN НОМЕР_3 дата реєстрації 04.06.2010;

- причеп ПГМФ, VIN НОМЕР_4 дата реєстрації 07.10.2006;

- нежитлове приміщення (павільйон для торгівлі), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку:

- автомобіля ВАЗ року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

- автомобіля Камаз 65201, VIN НОМЕР_2 дата реєстрації 30.12.2014;

- причепу ГКБ 8350, VIN НОМЕР_3 дата реєстрації 04.06.2010;

- причепу ПГМФ, VIN НОМЕР_4 дата реєстрації 07.10.2006;

- нежитлового приміщення (павільйон для торгівлі), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку:

- автомобіля ВАЗ року випуску, VIN НОМЕР_1 ;

- автомобіля Камаз 65201, VIN НОМЕР_2 дата реєстрації 30.12.2014;

- причепу ГКБ 8350, VIN НОМЕР_3 дата реєстрації 04.06.2010;

- причепу ПГМФ, VIN НОМЕР_4 дата реєстрації 07.10.2006;

- нежитлового приміщення (павільйон для торгівлі), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за Ѕ частки вартості автомобіля Hyundai Tucson універсал 2017 року випуску, VIN НОМЕР_5 у розмірі 306170 (триста шість тисяч сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Пирятинського районного суду від 29 липня 2020 року по цивільній справі № 544/806/20 (провадження № 2-з/544/6/2020) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову про поділ майна до суду, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_15 , заборонено відчужувати все належне йому рухоме та нерухоме майно.

Рішення суду по справі може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Повний текст рішення складено 24 червня 2021 року.

Позивач за первісним позовом, а відповідач за зустрічним позовом:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканка АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_16 , паспорт НОМЕР_17 виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 24.01.2001.

Відповідач за первісним позовом, а позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_15 , паспорт НОМЕР_18 , виданий Пирятинським РВ УМВС УКраїни в Полтавській області 30.01.1997.

Суддя Ю.О. Ощинська