Справа № 136/1083/20
Провадження № 22-ц/801/1337/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 рокуСправа № 136/1083/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року, ухвалене суддею Кривенком Д.Т. в м. Липовець, дата складення повного рішення невідома, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У липні 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла за Заявою про надання кредиту «Кредитна карта» №010/1173/82/0112433 від 05.04.2018 у сумі 123 940,74 грн, яка складається із: заборгованості за дозволеним овердрафтом 100 000 грн; заборгованості за недозволеним овердрафтом 23 940,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.04.2018 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем було укладено Заяву про надання Кредиту «Кредитна карта» №010/1173/82/0112433, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 100 000 грн строком до 05.04.2022 під 45% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути отриманий кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

Всупереч вимогам кредитного договору ОСОБА_1 не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а тому станом на 21.05.2020 заборгованість перед банком складає 123 940,74 грн, з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом 100 000 грн; заборгованість за недозволеним овердрафтом 23 940,74 грн.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що судом залишено поза увагою, що письмова форма кредитного договору є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику; наявна в матеріалах справи виписка по рахунку позичальника є належним, допустимим та достовірним доказом.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність і необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, зокрема, позивачем не доведено факт укладення між сторонами кредитного договору та надання (отримання) кредитних коштів, розрахунок заборгованості не підтверджує існування заборгованості відповідача перед позивачем, а виписка по рахунку є неналежним доказом.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 05.04.2018 ОСОБА_1 підписав Заяву про надання Кредиту «Кредитна картка» №010/1173/82/0112433.

У п. 1.1. вказаної заяви зазначено, що на умовах цієї заяви з дати початку кредитування клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 надати клієнту в межах поточного ліміту кошти, а клієнт зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних операцій за картковим рахунком, або шляхом договірного списання банком коштів з кредитного рахунку у випадках, визначених договором. Метою кредиту є придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 1.3. заяви, розмір поточного ліміту на дату підписання заяви 50 000,00 грн.

Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з 05.04.2018 та закінчується 05.04.2022 (п. 1.4. заяви).

Проценти (за користування кредитом), в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом процента ставка фіксована, 45% річних (п.1.5. заяви).

Відповідно до п. 4.2. заяви, клієнт зобов`язаний до двадцятого числа включно кожного місяця, наступного за місяцем користування кредитом, сплатити банку обов`язковий платіж в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед банком, яка включає заборгованість за кредитом, проценти, неустойки, комісійні винагороди за обслуговування КР, проценти за недозволеним овердрафтом, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Заборгованість за недозволеним овердрафтом та сума прострочених грошових зобов`язань клієнта за договором мають бути сплачені клієнтом в повному обсязі негайно.

Відповідно до п. 4.3 заяви, клієнт має забезпечити наявність коштів на зарплатному рахунку, зазначеному в пункті 1.6 заяви, а у випадку його відсутності/закриття/припинення трудових відносин між організацією-роботодавцем та клієнтом на КР, для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими п. 9 Угоди. Погашення заборгованості за кредитом, процентів, неустойок, комісійних винагород за обслуговування КР, процентів за недозволеним овердрафтом здійснюється шляхом здійснення банком договірного списання визначеному п. 9 угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках (арешт коштів, закриття рахунків тощо), з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснене клієнтом будь-яким іншим шляхом, погодженим з банком (а.с.9-10).

Також, 05.04.2018 ОСОБА_1 підписав заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» та заяву №01069132 про підписання Електронних документів та надання інших послуг в Системі «Райффайзен Онлайн» (а.с. 11-14).

У виписці по рахунку № НОМЕР_2 від 14.05.2020 зазначено: кредит 100 000 грн, закінчення кредитного ліміту 05.04.2022, поточний баланс -123 940,74 (а.с.15-33).

Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості по картковому кредиту, сума кредитного договору становить 100 000 грн, відсоткова ставка за дозволеним овердрафтом 45%, відсоткова ставка за недозволеним овердрафтом 45%, дата закінчення договору 05.04.2022. Станом на 21.05.2020 заборгованість відповідача становить 123 940,74 грн, з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом 100 000 грн; заборгованість за недозволеним овердрафтом 23 940,74 грн (а.с. 6-8).

28.05.2018 позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка отримана останнім (а.с.34-37).

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву стверджує про відсутність у нього заперечень щодо позовних вимог.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитного договору у відповідності до його умов та вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту укладення між сторонами кредитного договору та надання кредиту, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з метою отримання кредиту 05.04.2018 підписав Заяву про надання кредиту «Кредитна картка» №010/1173/82/ НОМЕР_3 та паспорт споживчого кредиту, які містять погодженні сторонами умови кредитування (розмір ліміту на дату підписання, умови щодо його зміни, строк кредиту, процента ставка за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, зміна умов кредитування, відповідальність, тощо).

За розрахунками банку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 123 940,74 грн: 100 000 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом, 23 940,74 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом.

Дана заборгованість підтверджується випискою по рахунку станом на 14.05.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково виконував свої зобов`язання щодо їх повернення (а.с.15-33).

ОСОБА_1 не надав відзиву на апеляційну скаргу (так само як і не надав відзиву на позовну заяву).

Вказана виписка, на думку колегії суддів, є належним доказом, і вона безпідставно не взята судом першої інстанції до уваги.

Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості і в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не спростований, доказів погашення заборгованості ним не надано, а тому колегія суддів вважає доведеним, що станом на 21.05.2020 відповідач мав заборгованість перед банком.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, належним чином не дослідив надані банком докази щодо видачі відповідачу кредиту, користування ним кредитними коштами, що доведено матеріалами справи, та не врахував, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є його, а не суду, процесуальним обов`язком.

Враховуючи викладене, апеляційний суд прийшов до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга АТ «Райффайзен банк Аваль» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2102 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3153 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» () заборгованість за Заявою про надання Кредиту «Кредитна картка» №010/1173/82/0112433 від 05 квітня 2018 року в розмірі 123 940 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот сорок) гривень 74 копійки: 100 000 гривень заборгованість за дозволеним овердрафтом; 23 940 гривень 74 копійки заборгованість за недозволеним овердрафтом.

Стягнути зі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко