Провадження № 2/643/1140/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Гюлалієвої Ф.Р. кизи, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Прядко О.О., представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Кузьміної Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом адвоката Прядко Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Палєва Олена Миколаївна, про зміну договору між батьками про участь у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Прядко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач), 31.08.2020 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка), в якому просить: змінити договір між батьками від 10.06.2015 про участь у вихованні дитини, укладений між сторонами, шляхом виключення з нього п. 20 щодо обов`язку батька щорічно вносити грошові кошти на депозит дитини в розмірі 105000,00 грн.; змінити розмір аліментів, зазначених в п. 14 вказаного договору, зменшивши їх з 12000,00 грн. щомісяця на 6000,00 щомісяця.

В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами укладений договір про участь у вихованні дитини, який передбачає обов`язок позивача сплачувати аліменти в розмірі 12000,00 грн. на місяць та внески на депозит дитини у розмірі 105000,00 грн. на рік. На момент укладення договору позивач мав дохід від підприємницької діяльності, крім того, отримував заробітну плату в ТОВ «ТК «Агротрейд», що дозволяло йому сплачувати грошові кошти у вказаному розмірі. З 12.03.2020 у зв`язку із введенням карантину, для підприємницької діяльності позивача виникли форс-мажорні обставини, через які він позбавлений можливості виконувати в повному обсязі зобов`язання за договором. У зв`язку з істотним погіршенням матеріального стану позивача, спричиненим кризою через пандемію коронавірусу, сплата грошових коштів в розмірі, визначеному договором, в даний час є непомірним фінансовим тягарем для нього.

Представник відповідачки подала відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків. Позивач є кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «ТК «Агротрейд». Крім того, позивач є власником значної кількості об`єктів нерухомого майна, щороку подорожує за кордон. Також позивач є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, інших осіб на утриманні не має. Дитина позивача влітку 2020 перебувала у денному дитячому літньому таборі, відвідує тренування з картингу. Також дитина буде навчатись у селективній приватній школі-пансіонаті, вартість послуг з бронювання складає 33900,00 грн. Крім освітніх заходів, дитина потребує витрат на оздоровлення та відпочинок в межах країни та за кордоном.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 15.09.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки про витребування з Головного управління ДПС у Харківській області інформації щодо обсягу доходів ТОВ «ТК «Агротрейд» з 01.03.2020 року по теперішній час.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 03.03.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 01.07.2021 представник позивача позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Пояснив, що у зв`язку із кризою, спричиненою карантинним заходами, доходи позивача істотно зменшились. Так, позивач більше не отримує доходи від підприємницької діяльності. Станом на даний час єдиним доходом позивача є заробітна плата, яку він отримує як керівник ТОВ «ТК «Агротрейд». Розмір вказаної заробітної плати складає 12500,00 грн. на місяць.

В судовому засіданні 01.07.2021 представник відповідачки заперечувала проти позову з підстав, зазначених у відзиві та письмових поясненнях. Пояснила, що позивач є одноособовим власником ТОВ «ТК «Агротрейд», статутний фонд якого складає 5500000,00 грн., та директором останнього. Згідно доводів представника позивача, єдиний дохід, який отримує позивач - це заробітна плата, яка йому виплачується як директору ТОВ «ТК «Агротерйд». Дивіденди ТОВ «ТК «Агротрейд», згідно доводів представника позивача, не нараховує та не сплачує. Зазначене свідчить, що позивач як особа, що одноособово контролює діяльність ТОВ «ТК «Агротрейд», свідомо нараховує собі заробітну плату у відносно невеликому розмірі та не виплачує собі дивіденди - з метою штучного створення уявлення про погіршення свого матеріального стану

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Палєва О.М. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що предмет позовних вимог стосується виключно взаємовідносин позивача і відповідача.

Оцінюючи доводи і аргументи сторін та їх представників, висловлені в заявах по суті справи та в ході судових засідань, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2015 розірвано шлюб між сторонами.

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачка є його матір`ю.

10.06.2015 між позивачем та відповідачкою укладений договір між батьками про участь у вихованні дитини, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. 10.06.2015, зареєстрований в реєстрі за № 1147 (далі - Договір).

Вказаний Договір укладений з метою урегулювання на майбутнє відносин між сторонами стосовно місця проживання їх спільного сина ОСОБА_3 та участі батьків у забезпеченні умов життя дитини.

Згідно п. 14 Договору Батько (позивач) зобов`язується щомісячно до 5 числа поточного місяця сплачувати особисто або перераховувати на рахунок Матері (відповідачки), або шляхом переказу аліментів на дитину у добровільному порядку у розмірі 12000,00 грн.

Відповідно до п. 20 Договору, Батько зобов`язується відкрити на ім`я дитини рахунок у будь-якій банківській установі до кінця 2015 року, про що повідомити Матері, та щорічно класти на рахунок дитини гроші у розмірі не менше 105000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з податкової декларації про майновий стан і доходи позивача за 2015, ним в якості заробітної плати отримано 29337,93 грн.

Відповідно до довідки ТОВ ТК «Агротрейд» від 18.01.2016, позивач працює директором вказаного товариства та протягом 2015 отримав дохід в розмірі 29337,93 грн.

Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2015, позивачем за вказаний період отриманий дохід в розмірі 1482447,29 грн.

Як вбачається з довідки ТОВ ТК «Агротрейд» від 28.01.2020, позивач протягом 2019 отримав заробітну плату в розмірі 118230,66 грн.

Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2019, позивачем за вказаний період отриманий дохід в розмірі 998738,52 грн.

Згідно довідки ТОВ ТК «Агротрейд» від 22.07.2020, дохід позивача як директора вказаного товариства за період з 01.07.2019 по 30.06.2020 склав 143562,22 грн.

Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 1-6 місяці 2020, позивач за вказаний період доходи від підприємницької діяльності не отримував.

Як вбачається з довідки Головного управління ДПС у Харківській області від 21.07.2020, позивач перебуває на обліку як приватний підприємець та у період з 02.07.2020 по теперішній час підприємницьку діяльність здійснює на спрощеній системі оподаткування. Згідно наданих податкових накладних сума доходу склала 00,00 грн.

Позивач листом від 12.06.2020 звертався до відповідачки з пропозицією щодо внесення до Договору змін, аналогічних пред`явленим позовним вимогам.

Як вбачається з відповіді відповідачки від 17.08.2020, остання не погодилась на вказану пропозицію позивача.

Положеннями п. 26 Договору передбачено, що при відсутності домовленості між Сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Положеннями ч. 4 ст. 652 ЦК України передбачено, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, можливість зміни Договору, зокрема у зв`язку із зміною матеріального стану позивача, передбачена як положеннями самого Договору (п. 26), так і положеннями чинного законодавства України.

Вирішуючи питання відносно того, чи змінився матеріальний стан позивача, суд керується таким.

Як вбачається з наданих представником позивача доказів, в 2015 році, коли був укладений Договір, загальний дохід позивача становив 1511785,22 грн., з яких 29337,93 грн. - заробітна плата позивача як директора ТОВ «ТК «Агротрейд», 1482447,29 грн. - дохід позивача від здійснення підприємницької діяльності.

В 2019 році загальний дохід позивача склав 1116969,18 грн., з яких 118230,66 грн. - заробітна плата позивача як директора ТОВ ТК «Агротрейд», 998738,52 грн. - дохід позивача від здійснення підприємницької діяльності.

Протягом 1-6 місяця 2020 позивач доходів від підприємницької діяльності не отримував. Заробітна плата позивача як директора ТОВ ТК «Агротрейд» протягом 1-6 місяця 2020 складала 12500,00 грн. на місяць.

Судом в судовому засіданні 01.07.2021 було з`ясовано думку учасників справи щодо відкладення судового засідання на іншу дату для надання представнику позивача можливості надати докази розміру доходів позивача за 2020 рік в цілому, тобто за 12 місяців.

Представник відповідачки зазначила на відсутності необхідності відкладення справи.

За таких обставин суд, розглядаючи справу відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України на засадах змагальності та диспозитивності, вважає доведеним відсутність у позивача починаючи з 2020 року доходів від підприємницької діяльності, які станом на час укладення Договору дорівнювали майже півтора мільйони грн.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним істотну зміну матеріального стану позивача, а саме його погіршення в 2020 порівняно з 2015, коли було укладено Договір.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для зменшення розміру утримання, яке надається позивачем дитині на підставі Договору.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та щорічного одноразового платежу, передбаченого п. 20 Договору, суд враховує наступне.

Положеннями ст. 182 СК України в редакції до 2017 було передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Законами № 2037-VIII від 17.05.2017 та № 2475-VIII від 03.07.2018 було розширено перелік обставин, які враховує суд при визначенні розміру аліментів. Зокрема, вказані обставини доповнені наступними: наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав (п. 3-1 ч. 1 ст. 182 СК України); доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (п. 3-1 ч. 1 ст. 182 СК України).

Крім того, законом № 2475-VIII від 03.07.2018, статтю 182 СК України доповнено частиною третьою, згідно якої суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Наведене зміни до законодавства України спрямовані на додатковий захист права дітей на належний рівень утримання та свідчать про обов`язок суду при визначенні розміру аліментів враховувати не тільки дані щодо розміру доходів платника аліментів, а й будь-які інші дані, які прямо або опосередковано свідчать про наявність у платника аліментів можливості утримувати дітей в більшому розмірі, ніж той, який безпосередньо випливає із рівня задекларованих доходів платника.

Крім того, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною першою та другою статті 27 вказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Судом під час розгляду даної справи з наданих представником відповідачки доказів встановлено, що позивач є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «ТК «Агротрейд», тип бенефіціарного володіння - прямий вирішальний вплив, розмір внеску до статутного фонду - 5500000,00 грн., відсоток частки статутного капіталу - 100 %. Також з матеріалів справи судом встановлено, що позивач одночасно є керівником вказаної юридичної особи.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував вказані вище дані, а також ту обставину, що позивач, будучи кінцевим бенефіціарним власником вказаної юридичної особи та її керівником, самостійно на власний розсуд визначає розмір своєї заробітної плати як директора ТОВ «ТК «Агротрейд» та визначає напрямки розподілу доходів вказаного товариства, зокрема одноособово вирішує питання щодо нарахування або ненарахування дивідендів вказаним товариством.

Оцінюючи доводи представника відповідачки відносно того, що позивач має можливість впливати на розмір власних доходів шляхом самостійного визначення розміру своєї заробітної плати у вказаному товаристві та самостійного визначення напрямків витрачання доходів від діяльності вказаного товариства, зокрема шляхом прийняття рішень щодо нарахування або ненарахування самому собі дивідендів, суд керується таким.

Одним із основних принципів підприємницької діяльності є її самостійність та вільне розпорядження прибутком (ст. 42, 44 ГК України).

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави констатувати, що встановлення позивачем собі як директору ТОВ «ТК «Агротрейд» заробітної плати в розмірі 12500,00 грн. на місяць та ненарахування дивідендів порушують законодавство України та свідчать про свідоме приховування позивачем своїх доходів.

Оцінюючи доводи представника позивача щодо погіршення показників фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТК «Агротрейд», суд керується таким.

Наданий представником позивача скріншот з сайту «ca/Ligazakon.net» з даними щодо ринкового скорінгу Contr Agent відносно ТОВ «ТК «Агротрейд», який за доводами представника позивача свідчить про зменшення поточної ліквідності капіталу, рентабельності оборотних активів та абсолютного приросту виручки ТОВ «ТК «Агротрейд», суд не може визнати належним та допустимим доказом, яким підтверджується незадовільний фінансовий стан вказаного товариства, з огляду на наступне.

Вказаний ринковий скорінг не містить конкретних даних щодо результатів фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТК «Агротрейд», а містить лише узагальнені дані щодо динаміки зміни у відсотках тих чи інших показників діяльності вказаного товариства. Крім того, з вказаного ринкового скорінгу суд позбавлений можливості встановити джерела даних, які аналізувались та стали підставою для отримання результатів вказаного скорингу.

Судом в судовому засіданні 01.07.2021 представнику позивача було роз`яснено право надати суду докази незадовільного фінансового стану ТОВ «ТК «Агротрейд» та відсутності у останнього доходів.

Представник позивача відмовився надавати дані щодо конкретних фінансових результатів діяльності ТОВ «ТК «Агротрейд», посилаючись на ту обставину, що власником майна та доходів вказаного товариства є сама юридична особа, а не позивач як її засновник.

За таких обставин суд констатує, що представником позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів щодо незадовільних результатів фінансово-господарської діяльності ТОВ «ТК «Агротрейд».

Відповідно, у суду відсутні підстави констатувати, що корпоративні права позивача у ТОВ «ТК «Агротрейд», номінальна вартість яких дорівнює 5500000,00 грн., через незадовільні фінансові результати діяльності вказаного товариства значно знецінилися та станом на час вирішення цивільної справи ринкова вартість вказаних корпоративних прав є значно меншою, ніж номінальна вартість частки позивача в статутному капіталі вказаного товариства.

Враховуючи наведене, суд при вирішенні даної цивільної справи вважає за необхідне врахувати факт наявності у позивача активу у вигляді корпоративних прав ТОВ «ТК «Агротрейд», які відповідають розміру статутного капіталу в сумі 5500000,00 грн.

Також суд враховує, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивачу на праві власності належить ряд об`єктів нерухомого майна, зокрема: 1/8 частка у праві власності на дачний будинок загальною площею 362,8 кв.м. та земельну ділянку площею 0,05 га, що розташовані у Печенізькому районі Харківської області; квартира загальною площею 235 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 ; нежитлові будівлі площею 134,2 кв.м., 462,2 кв.м., 165,1 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_2 ; 1/2 частка житлового будинку загальної площею 47,6 кв.м., що розташований в Луганській області.

Крім того, як вбачається з пояснень представника позивача та наданої ним копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, оформленого на ім`я позивача, останній протягом 2020-2021 двічі виїжджав до Туреччини. Згідно пояснень представника позивача, вказані поїздки були пов`язані не з відпочинком, а з необхідністю лікування позивача. Проте, враховуючи необхідність збереження конфіденційних даних про стан здоров`я позивача, представник останнього відмовився надати докази такої мети відвідування Туреччини.

Враховуючи наявність у позивача корпоративних прав в розмірі 5500000,00 грн., значної кількості об`єктів нерухомого майна, витрат на неодноразове відвідування Туреччини протягом останнього часу, суд критично оцінює доводи представника позивача відносно того, що останній має можливість сплачувати аліменти в розмірі не більше ніж 6000,00 грн. на місяць через незначний рівень доходів, які складаються виключно із заробітної плати в розмірі 12500,00 грн. на місяць.

За таких обставин, керуючись завданням якнайкращого забезпечення інтересів дитини та справедливого вирішення даної справи, яке згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд приходить до висновку, що аліменти в розмірі 9000,00 грн. на місяць та щорічна сплата позивачем на користь дитини грошових коштів в розмірі 60000,00 грн. відповідатимуть вимогам розумності та пропорційності, не становитимуть надмірний тягар для позивача та забезпечуватимуть рівень життя дитини, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Оцінюючи доводи представника відповідачки щодо наявності значних витрат на утримання дитини та надані на підтвердження вказаних доводів докази, зокрема докази вартості відпочинку, навчання, тренування дитини, суд керується наступним.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Малолітньому ОСОБА_3 станом на час вирішення справи виповнилось 11 років. З ІНФОРМАЦІЯ_2 прожитковий мінімум для дітей у віці від 6 до 18 років складає 2510,00 грн.

Таким чином, стягнення аліментів в розмірі, що перевищує мінімальний гарантований розмір аліментів (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 1255,00 грн.), можливе виключно в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи наведене, вирішальним для визначення розміру аліментів (якщо вказаний розмір перевищує мінімальний гарантований рівень), є достатність доходу платника аліментів, а не розмір витрат іншого з батьків на утримання дитини.

Розмір аліментів, з приводу якого між сторонами виник спір (12000,00 грн. та 6000,00 грн. відповідно), в декілька разів перевищує як мінімальний гарантований, так і мінімальний рекомендований розмір аліментів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що розмір витрат відповідачки на утримання сина, зокрема витрат на навчання у приватному навчальному закладі, витрат на літній відпочинок тощо, не відноситься до предмету доказування в даній цивільній справі, оскільки вирішальним для визначення розміру аліментів в даній справі є наявність у позивача можливості сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, а не наявність у відповідачки відповідних витрат на утримання дитини.

Крім того, суд враховує, що згідно законодавства України обов`язок утримувати дитину покладений як на позивача, так і на відповідачку, і батьки несуть відповідальність за забезпечення умов життя дитини в межах своїх фінансових можливостей.

Враховуючи наведене, суд відхиляє посилання представника відповідачки на наявність у останньої значних витрат на утримання дитини як на підставу для відмови в задоволенні позову.

Доводи представника позивача відносно того, що позивач добросовісно виконував свої обов`язки щодо оплати додаткових витрат на дитину, судом відхиляються з наступних підстав.

Умовами п. 13 Договору передбачено, що мати має право на компенсацію додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо).

Таким чином, відносини сторін щодо оплати позивачем додаткових витрат на дитину врегульовані іншими умовами Договору, які не оспорюються позивачем в даній цивільній справі.

Враховуючи наведене, участь позивача в оплаті додаткових витрат на дитину не відноситься до предмету доказування в даній цивільній справі.

За таких обставин суд не вбачає підстав надавати оцінку по суті доводам представника позивача щодо належного виконання останнім обов`язку по сплаті додаткових витрат на дитину, та доказам, наданим на підтвердження вказаних обставин.

Доводи представника відповідачки відносно того, що позивач після вчинення виконавчого напису почав сплачувати аліменти в розмірі 12000,00 грн., суд не може визнати такими, що свідчать про відсутність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки позивачем надано докази істотного погіршення його матеріального стану, зокрема через припинення отримання доходів від здійснення підприємницької діяльності.

Посилання представника позивача та представника відповідачки на вчинення виконавчого напису та наявність виконавчого провадження з примусового стягнення з позивача заборгованості за Договором суд відхиляє, оскільки вказана обставина сама по собі не свідчить про наявність або відсутність у позивача можливості виконувати умови Договору.

Враховуючи наведене, суд частково задовольняє позовні вимоги, а саме зменшує розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки, з 12000,00 грн. до 9000,00 грн. на місяць, а також зменшує розмір грошових коштів, що стягуються з позивача згідно п. 20 Договору, із 105000,00 грн. до 60000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог суд відмовляє, оскільки з урахуванням наявності у позивача корпоративних прав, нерухомого майна, фінансової можливості оплачувати поїздки за кордон, приходить до висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України не доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів до 6000,00 грн. та звільнення позивача від виконання обов`язку щодо щорічної сплати грошових коштів у відповідності до п. 20 Договору.

Оскільки позов задоволений частково, суд, враховуючи засади справедливості та пропорційності цивільного судочинства, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідачки на користь позивача 50 % понесених останнім витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Прядко Олександра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Палєва Олена Миколаївна, про зміну договору між батьками про участь у вихованні дитини - задовольнити частково.

Змінити договір між батьками про участь у вихованні дитини від 10.06.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палєвою О.М. 10.06.2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 1147, виклавши пункт 14 та пункт 20 вказаного договору в наступній редакції:

«14. Відповідно до цього договору Батько зобов`язується щомісячно до 5 числа поточного місяця сплачувати особисто або перераховувати на рахунок Матері, або шляхом переказу аліментів на дитину у добровільному порядку у розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гривень.».

«20. Відповідно до цього договору Батько зобов`язується відкрити на ім`я дитини рахунок у будь-якій банківській установі до кінця 2015 року, про що повідомити Матері, та щорічно класти на рахунок дитини гроші у розмірі не менше 60000 (шістдесят тисяч) гривень до досягнення дитиною повноліття.».

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесенні останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 12.07.2021.

Суддя Д.А. Крівцов