П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/3606/20

Номер провадження 22-ц/824/6983/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шум Л. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-капітал» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-капітал» про стягнення пені в сумі 31 032 065 грн. 40 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Житло-Капітал» укладено договір № 36-2901/2015-2 про участь у Фонді фінансування будівництва згідно умов якого, позивачем передано управителю в управління грошові кошти в розмірі 980 476 грн. з метою отримання у власність житла - об`єкта інвестування квартири АДРЕСА_1 . Термін введення будинку в експлуатацію - 31 грудня 2016 року, а термін передачі об`єкта інвестування довірителю до 31 грудня 2017 року.

На виконання умов вищевказаного договору 29 січня та 06 лютого 2015 року позивачем були сплачені кошти в розмірі 980 476 грн.

06 лютого 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір про відступлення майнових прав №М36-2901/2015-2 згідно умов якого, позивач отримала майнові права на об`єкт інвестування квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що оскільки станом на день звернення позивача до суду, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року (а.с. 127-128) у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-капітал» про захист прав споживачів, відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, 26 березня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що підготовче провадження по даній справі тривало більше року при тому, що позивач з`являлась на кожне підготовче засідання. Вказаними діями суду, на думку скаржника, було порушено її право на своєчасний розгляд справи.

Скаржник зазначає, що судом було пропущено стадію дослідження доказів у справі, чим порушено норми процесуального права.

На думку скаржника, на дані правовідносини поширюються положення Закону України «Про фінансово кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Закону України «Про захист прав споживачів», що не було враховано судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального права не взяв до уваги позицію Верховного Суду викладену у постанові від 09 вересня 2019 року у справі за № 759/3881/17.

Скаржник зазначає, що станом на день звернення до суду, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та не передав об`єкт інвестування скаржнику у зв`язку з чим, її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

14 травня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу з відповідними підтвердженнями про направлення його скаржнику.

З вказаного відзиву вбачається, що відповідач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення, без змін.

Відповідач зазначає, що у зв`язку з укладенням 31 січня 2017 року між відповідачем та забудовником додаткової угоди № 6 до договору управителя із забудовником № 26/05 від 26 травня 2014 року, ним було направлено на адресу скаржника лист від 01 березня 2017 року про перенесення строків здачі в експлуатацію об`єкта будівництва.

08 липня 2019 року відповідачем було отримано лист від забудовника щодо вимушеного перенесення планово-орієнтованого строку прийняття в експлуатацію та передачі під заселення об`єкта будівництва у зв`язка з чим, 08 липня 2017 року між відповідачем та забудовником було укладено додаткову угоду № 9 до договору управителя із забудовником № 26/05 від 26 травня 204 року. А 15 липня 2019 року відповідач направив на адресу скаржника лист щодо перенесення строків здачі в експлуатації об`єкта будівництва.

Таким чином, на думку відповідача, ним були виконані взяті на себе зобов`язання перед скаржником.

Відповідач зазначає, що листом від 08 липня 2020 року забудовником було повідомлено про готовність об`єкта до експлуатації у зв`язку з чим, скаржнику було направлено лист відповідно до пункту 6.1. договору про участь у ФФБ. Крім того, між сторонами були здійснені остаточні розрахунки та отримано скаржником довідку № 381 від 10 грудня 2020 року, що підтверджує її право на отримання у власність закріпленого за нею об`єкта інвестування, а також акт № 298 прийняття-передачі документів від 26 лютого 2021 року.

У судовому засіданні скаржник підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник відповідача - адвокат Гонтар Д. О. заперечував протри доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її часткового задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у правовідносинах, які склались між позивачем та відповідачем під час укладення договору № 36-2901/2015-2 про участь у Фонді фінансування будівництва, Закон України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 29 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Житло-Капітал» укладено договір № 36-2901/2015-2 про участь у Фонді фінансування будівництва (а.с. 13-26).

06 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Житло-Капітал» укладено договір № М36-2901/2015-2 про відступлення майнових прав (а.с. 28-29).

Відповідно до п. 1.1 Правил Фонду фінансування будівництва виду А «ЖК СОНЯЧНА РІВ`ЄРА» (І черга), підписані ОСОБА_1 , ці правила Фонду фінансування будівництва виду А «ЖК СОНЯЧНА РІВ`ЄРА» (І черга) розроблені у відповідності до Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» №978-IV від 19.06.2003 року зі змінами та доповненнями, з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших законодавчих актів (а.с. 30-50).

Згідно свідоцтва № НОМЕР_1 від 06 лютого 2015 року про участь у фонді фінансування будівництва виду А «ЖК СОНЯЧНА РІВ`ЄРА», ОСОБА_1 передала управителю на виконання умов договору № 36-2901/2015-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 29 січня 2015 року кошти у сумі 980 476 грн. (а.с. 54).

31 січня 2017 року між ТОВ «ФК «Житло-Капітал» (управитель) та ТОВ «Укрбуд Девелопмент» укладено додаткову угоду № 6 до договору управителя із забудовником № 26/05 від 26 травня 2014 року, згідно якої, були змінені планово-орієнтовні строки введення в експлуатацію об`єкта будівництва - 31 грудня 2018 року, та планово-орієнтовні строки передачі об`єкта будівництва під заселення - 31 березня 2019 року (а.с. 72).

01 березня 2017 року ТОВ «ФК «Житло-Капітал» направило на адресу ОСОБА_1 лист № 04-01/03/17 про перенесення строків здачі в експлуатацію об`єкта будівництва (а.с. 73, 74).

08 липня 2019 року між ТОВ «ФК «Житло-Капітал» (управитель) та ТОВ «Укрбуд Девелопмент» укладено додаткову угоду № 9 до договору управителя із забудовником № 26/05 від 26 травня 2014 року, згідно умов якої, були змінені планово-орієнтовні строки прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва - 31 грудня 2019 року (а.с. 77).

15 липня 2019 року ТОВ «ФК «Житло-Капітал» направило на адресу ОСОБА_1 лист №01-15/07/19 про перенесення строків здачі в експлуатацію об`єкта будівництва (а.с. 78, 79).

Згідно сертифікату серія ІУ №78 від 18 червня 2020 року, будинок АДРЕСА_2 готовий до експлуатації (а.с. 162).

16 лютого 2021 року на виконання умов договору № 36-2901/2015-2 від 29 січня 2015 року про участь у ФФБ, між ТОВ «Укрбуд Девелопмент» та ОСОБА_1 підписано акт № 298 про прийняття-передачі об`єкту інвестування (а.с. 167).

Так, відповідно до частини першої статті 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Статтею 9 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що управитель укладає із забудовником договір, за яким забудовник зобов`язується збудувати один або декілька об`єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію в установленому законодавством порядку та передати об`єкти інвестування установникам цього фонду у строки та на умовах, визначених цим Законом, Правилами фонду та договором управління майном, а управитель зобов`язується здійснювати фінансування будівництва цих об`єктів будівництва на умовах договору. Договір між забудовником та управителем ФФБ має обов`язково містити зобов`язання забудовника після закінчення будівництва передати об`єкти інвестування у власність довірителям ФФБ на умовах цього Закону та Правил ФФБ.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об`єктів інвестування, порядок та умови закріплення об`єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання взятих на себе зобов`язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об`єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ.

Метою створення ФФБ є отримання довірителями ФФБ у власність житла (частина четверта статті 5 Закону).

Із приписів статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вбачається, що закріплення об`єкта інвестування за довірителем - встановлення правовідносин між довірителем та управителем на підставі договору про участь у ФФБ, за яких у довірителя виникає право вимоги на цей об`єкт інвестування у майбутньому.

Згідно частини 3 статті 11 Закону, для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об`єкта будівництва, споживчі властивості об`єктів інвестування, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, при цьому він приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об`єкта будівництва та зобов`язаний своєчасно ввести його в експлуатацію незалежно від обсягу фінансування.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону, управитель здійснює контроль за дотриманням забудовником виконання умов та зобов`язань за договором з метою своєчасного запобігання виникненню ризикових ситуацій у процесі будівництва внаслідок дій забудовника, що можуть призвести, зокрема до збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів.

За змістом частини 11 статті 20 вказаного Закону, для встановлення факту виконання відповідачем умов договору про участь у ФФБ та факту припинення управління майном, необхідне настання всіх трьох наступних умов у їх поєднанні: виконання довірителем всіх зобов`язань перед управителем ФФБ; введення об`єкта до експлуатації; підписання довірителем із забудовником акту прийому-передачі закріпленого за ним об`єкта інвестування, після введення об`єкта в експлуатацію.

Статтею 19 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» встановлено, що після введення об`єкта будівництва в експлуатацію забудовник письмово повідомляє про це управителя та надає дані щодо фактичної загальної площі об`єктів інвестування.

Управитель ФФБ надає забудовнику перелік довірителів, які мають право отримати у власність закріплені за ними об`єкти інвестування, відповідно до отриманих довірителями від управителя майнових прав на ці об`єкти інвестування, і повідомляє кожного довірителя про введення об`єкта будівництва в експлуатацію, а на письмову вимогу довірителя надає йому копію відповідного акта.

На підставі даних щодо фактичної загальної площі об`єктів інвестування довіритель за поточною ціною вимірної одиниці об`єкта інвестування здійснює остаточні розрахунки з управителем ФФБ та отримує в управителя ФФБ в обмін на свідоцтво про участь у ФФБ довідку за встановленою формою. Ця довідка є документом, що підтверджує право довірителя на набуття у власність закріпленого за ним об`єкта інвестування.

Пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно із пунктом 17 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Враховуючи те, що позивач мав на меті задовольнити власні потреби у житлі, він є споживачем фінансової послуги, а відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Житло-Капітал» укладено договір № 36-2901/2015-2 про участь у Фонді фінансування будівництва відповідно до умов якого, управителю були передані кошти у сумі 980 476 грн. з метою отримання у власність об`єкта інвестування, планово-орієнтовний термін введення об`єкта будівництва в експлуатації та здачі об`єкта будівництва під заселення - до 31 березня 2017 року.

Розмір винагороди управителя за управління майном довірителя не визначено.

На виконання умов вищевказаного договору ОСОБА_2 були передані ТОВ «ФК «Житло-Капітал» грошові кошти у сумі 980 476 грн., проте об`єкт будівництва було введено в експлуатацію лише 18 червня 2020 року, а 16 лютого 2021 року сторонами було підписано акт № 298 про прийняття-передачі об`єкту інвестування.

З вказаного вбачається, що відповідачем були порушені умови договору № 36-2901/2015-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 29 січня 2015 року щодо введення об`єкта будівництва в експлуатації та здачі об`єкта будівництва під заселення.

Разом з тим, враховуючи, що розмір винагороди управителя за управління майном довірителя договором № 36-2901/2015-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 29 січня 2015 року не визначено, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойку у сумі 29 414 грн. 28 коп. (980 476 грн. (загальна вартість замовлення) х 3 %).

Надані ТОВ «ФК «Житло-Капітал» письмові пояснення із долученими до них доказами, на підтвердження підстав об`єктивної неможливості передачі об`єкта інвестування довірителю у строк, встановлений договором № 36-2901/2015-2 про участь у Фонді фінансування будівництва від 29 січня 2015 року, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки в даному випадку, права позивача, як споживача фінансової послуги, порушено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до приписів ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 березня 2021 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-капітал» про захист прав споживачів, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-капітал» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) пеню в розмірі 29 414 грн. 28 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-капітал» () на користь держави судовий збір у сумі 1 261 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 24 червня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

О. В. Шахова