Справа № 357/7704/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. оглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Рокитнянський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

12.07.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати виконавчий напис №3436 від 22.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 17101,23 грн., таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя1 та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини, так у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Водночас, відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на підставі ч. 12 ст. 28 ЦПК України вказуючи на те, що місцем виконання є місце її проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору житлового приміщення від 04.10.2018 року.

Так, поняття «місце виконання» є досить широким та включає в себе місце проживання, перебування, роботи позивача, місцезнаходження його майна відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, суд критично оцінює зазначені доводи позивача, оскільки з копії договору оренди житлового приміщення від 04.10.2018 року, вбачається, що термін дії договору оренди становить один рік, а саме з 04.10.2018 року і по 04.10.2019 року та інших достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу застосувати положення ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позивач до суду не надала.

Крім того, саме Рокитнянським районним відділом ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 22.06.2021 року було відкрито виконавче провадження №65876171 щодо виконання виконавчого напису №3436 від 22.07.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром маркет».

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачу, а не суду, що цілком узгоджується з п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3.

Отже, для дотримання правил альтернативної підсудності, позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню необхідно пред`являти в суд за зареєстрованим місцем проживання позивача або місцем знаходження роботи позивача (у випадку звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника) або за місце знаходженням майна позивача.

В даному випадку з копії паспорта позивача вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 7, 9 Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 207 Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Отже, щодо даного спору, слід застосувати підсудність визначену положенням ч. 12 ст. 28 ЦПК України, саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Отже, суд приходить до висновку, що справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Рокитнянський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає передачі за належною територіальною підсудністю до Рокитнянського районного суду Київської області (09601, Київська область, смт Рокитне, вул. Заводська, 11).

Керуючись ст. 28, 31, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Рокитнянський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передати за підсудністю для розгляду до Рокитнянського районного суду Київської області (09601, Київська область, смт Рокитне, вул. Заводська, 11).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 16.07.2021 року.

СуддяО. В. Бондаренко