У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2021 Справа №607/11463/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

представника заявника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» Молинь Романа Петровича, приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитра Васильовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитра Васильовича, заінтересована особа ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ПАТ «Укргазбанк» звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитра Васильовича, заінтересована особа ОСОБА_1 , у якій просить зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводу Дмитра Васильовича передати до ДП «СЕТАМ» пакет документів для подальшої реалізації квартири АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 . В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Д.В. перебуває виконавче провадження №61044943 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 27 жовтня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом у цивільній справі №607/11463/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованості за Кредитним договором № 41/ф-280808 від 28 серпня 2008 року у розмірі 27 311,95 доларів США та 5 685,85 гривень, а також 3 654,00 гривень судового збору. 22 січня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 13 жовтня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника. Відповідно до даної постанови проведено опис квартири АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 . Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 виїхав за межі території України 10.12.2019 року та назад не в`їжджав. Таким чином, встановлено, що боржником квартира АДРЕСА_1 не використовується як постійне житло з 10.12.2019 року, тобто з дати виїзду за кордон. 25 березня 2021 року за вих. №519/255/2021 АБ «УКРГАЗБАНК» подано заяву, щодо передання пакету документів на ДП «Сетам» для примусової реалізації даної квартири. Згідно відповіді приватного виконавця Вариводи Д.В. від 20.04.2021 року, пакет на реалізацію не передається у зв`язку з тим, що на дане нерухоме майно поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Представник заявника вважає, що вказані дії приватного виконавця порушують права стягувача у виконавчому провадження. При цьому, представник заявника зазначає, що згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 виїхав за межі території України 10.12.2019 року та назад не в`їжджав, а тому, наявні обґрунтовані підстави вважати, що боржник не використовує дане житло як місце проживання та дія мораторію на дане житло не поширюється. З цих підстав просить скаргу задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» Молинь Р.П. скаргу підтримав та просив задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, вказавши, що при примусовому виконанні виконавчого листа №607/11463/15-ц ним вчиняються усі дії відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, у нього відсутні підстави для передання до ДП «СЕТАМ» пакету документів для подальшої реалізації квартири АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_1 , оскільки на дане нерухоме майно поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Боржник ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Судом установлено:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2016 року, ухваленим у цивільній справі №607/11463/15-ц стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором №41/ф-280808 від 28 серпня 2008 року у розмірі 27311,95 доларів США та 5685,85 гривень, а також 3653 гривень судового збору.

На виконання вказаного судового рішення 27 жовтня 2016 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист №607/11463/15-ц.

На підставі заяви стягувача 22 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61044943 з примусового виконання виконавчого листа №607/11463/15-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором №41/ф-280808 від 28 серпня 2008 року у розмірі 27311,95 доларів США та 5685,85 гривень, а також 3653 гривень судового збору.

13 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої здійснено опис квартири АДРЕСА_1 та накладено арешт на вказане майно.

При здійсненні виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем здійснювались виходи за адресою місця проживання боржника, про що свідчать Акти приватного виконавця від 11 вересня 2020 року та від 13 жовтня 2020 року.

Як убачається із відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №468 від 20 березня 2020 року, боржник ОСОБА_1 періодично здійснював перетини державного кордону України, дата останнього виїзду 10 грудня 2019 року через пункт пропуску «Львів».

На звернення представника стягувача приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. надано відповідь за №1629 від 20 квітня 2021 року, у якій повідомлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є єдиною житловою нерухомістю боржника ОСОБА_1 , а заборгованість згідно іпотечного та кредитного договорів виражена в іноземній валюті долари США. Згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку. За вказаних обставин наявні підстави, які перешкоджають передачі на реалізацію предмета іпотеки нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Згідно відповіді із Дочірнього підприємства «Фаворит-2» Приватного підприємства «Дружба сервіс житло 1» за №31/1 від 22 травня 2020 року, ДП «Фаворит-2» не володіє достовірними відомостями щодо осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні. Згідно даних, які наявні у підприємства, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 (сестра власника цієї квартири ОСОБА_1 ).

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч.1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

При аналізі зазначених норм чинного законодавства України вбачається, що належне виконання державним виконавцем покладених на нього обов`язків гарантує, зокрема непорушність майнових прав як стягувача так і боржника.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 зазначеної статті названого Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Частиною 3 зазначеної статті Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження, у тому числі має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як убачається із листа приватного виконавця Варивода Д.В. (а.с.149), квартира АДРЕСА_1 є єдиною житловою нерухомістю, що належить боржнику ОСОБА_1 відповідно до даних інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того заборгованість за кредитним договором №41/ф-280808 від 28 серпня 2008 року виражена в іноземній валюті долари США.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 726/1538/16-ц) дійшла до висновку про те, що мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

За вказаних обставин, суд вважає, що повідомляючи Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Укргазбанк» про наявні підстави, які перешкоджають передачі на реалізацію предмета іпотеки - нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд критично сприймає доводи представника заявника про те, що дія мораторію на дане житло не поширюється, оскільки боржник не використовує дане житло як місце проживання, у зв`язку із наявною інформацією про перетин боржника державного кордону, оскільки та обставина, що боржник у період із вересня 2018 року по грудень 2019 року періодично перетинає кордон, не свідчить про те, що спірна квартира не використовується ним для постійного місця проживання.

Так, як убачається із матеріалів справи, при здійсненні виконавчого провадження приватним виконавцем вчинялись виконавчі дії у спосіб та в порядку, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», направлені на повне та безумовне виконання судового рішення.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно за наведених обставин, судом не встановлено підстав які б свідчили, про протиправність дій чи бездіяльності Приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 81, 447 453, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитра Васильовича, заінтересована особа ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 22 червня 2021 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка