Справа № 496/2955/20
Провадження № 2/496/141/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді - Дранікова С.М.

за участю секретаря - Старостіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів грошові кошти в сумі 40000 доларів США, що за курсом Національного банку України, на день подання позову складає 1110000 грн., та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.01.2020 року, між позивачем та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , укладено договір позики, який було оформлено розпискою, яка написана власноруч боржником ОСОБА_2 на прохання боржника ОСОБА_4 та підписана боржником ОСОБА_4 . Згідно договору відповідачі взяли в борг у позивача 40 000 доларів США. для створення бізнесу по встановленню сонячної електростанції потужністю 100 кВт та реконструкції житлового будинку, що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_4 та розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Умовами договору встановлено строк повернення відповідачами грошових коштів позивачу, а саме 1 рік, тобто до 10.01.2021 року. До того, ж згідно укладеного договору позики за користування грошовими коштами відповідачі зобов`язуються виплатити винагороду в сумі 10 % від суми боргу і повернути позивачу - 44 000 доларів США. Однак, боржник за розпискою від 10.01.2020 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вважає, що він має право на повернення йому спадкоємцями боржника, наданої у борг суми коштів у розмірі 40 000 доларів США, не залежно від настання обумовленого в договорі позики від 10.01.2020 року строку вимоги. У зв`язку з чим позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Долгов В.М. в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Представник відповідача ОСОБА_2 також у своєму відзиві зазначив, що відповідач ОСОБА_2 не спростовує того, що на початку січня 2020 року, він разом зі своїм батьком, звернулись до позивача з проханням позичити їм під відсотки грошові кошти з метою створення бізнесу. Ініціатором позики був батько відповідача ОСОБА_2 . Зважаючи на похилий вік, поганий зір та труднощі в написанні рукописних текстів, ОСОБА_4 попросив відповідача ОСОБА_2 написати розписку, яку власноруч потім підписав. Оскільки бізнес мав бути сімейним, ОСОБА_2 в розписці вказано як боржника також, однак його підпис на розписці відсутній. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько відповідача помер. 09.07.2020 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Кифоренко Р.Б. з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Представник відповідача просить після встановлення кола спадкоємців померлого, ОСОБА_4 , та спадкової маси після його смерті, стягувати грошові кошти, взяті в борг спадкодавцем зі всіх спадкоємців померлого.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Мамчур О.А. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, та надала письмові пояснення, відповідно до яких, відповідач ОСОБА_3 не визнає пред`явлені до неї позовні вимоги, заперечує проти задоволення вказаного позову, та вважає, що позов необґрунтований та не може бути задоволений судом з наступних підстав. Відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем за правом представлення, після смерті діда, відповідно до ст. 1266 ЦК України. 13.05.2020 року ОСОБА_3 була подана заява про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Кифоренко Р.Б., на підставі якої була заведена спадкова справа №20/2020 рік. На початку вересня 2020 року від нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Кифоренко Р.Б. надійшов лист за № 414/02-14 від 28.08.2020р. - повідомлення щодо претензії кредитора. Цим листом ОСОБА_5 було повідомлено, що 26.08.2020р. за вх. №229/02-14 від імені ОСОБА_1 на ім`я нотаріуса надійшла претензія кредитора на суму заборгованості 40 000 (сорок тисяч доларів США), де боржником є - гр. ОСОБА_4 , дід відповідачки. На підтвердження наявності боргу, позивачем надано до позовної заяви копію розписки від 10.01.2020 року, виконаної російською мовою. Оригінал розписки до суду не надавався та не оглядався в судових засіданнях. Відповідач ОСОБА_3 та його представник вважають, що зміст наданої розписки є суперечливим та не підтверджує укладення між сторонами договору позики, оскільки не вбачається сам факт отримання ОСОБА_4 у борг грошової суми 40 000 (сорок тисяч) доларів США від позивача ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для стягнення суми 40 000 (сорок тисяч) доларів США як боргу та 10% винагороди за договором позики. Надана розписка не підтверджує укладання між сторонами договору позики, оскільки з неї не вбачається сам факт отримання в борг певної грошової суми та зобов`язання саме ОСОБА_4 повернути певну грошову суму. Позивачем, який вважає себе позикодавцем (кредитором), не надано доказів щодо обсягу спадкового майна, його вартості після смерті ОСОБА_4 , що унеможливлює визначення суми, яка має бути стягнута саме з спадкоємця ОСОБА_5 , відповідача по справі. Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_4 , представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивачем у справі на підтвердження укладення договору позики додано копію письмової розписки від 10.01.2020 року, яка написана ОСОБА_2 , та підписана ОСОБА_4 , мовою оригіналу:

«Расписка о получении денег в долг.

Мы ОСОБА_4 паспорт НОМЕР_1 выданный Беляевским РОУМВД в Одесской области 17.12.1996 г., код НОМЕР_2 и ОСОБА_2 паспорт НОМЕР_3 выданный Беляевским РОУМВД в Одесской области 18.02.1997 г. код НОМЕР_4 даной распиской подтверждаем что получил в долг от ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_5 выданный Любашовским РОУМВД в Одесской области 30.03.2001 г. код НОМЕР_6 денежную сумму 40000 (сорок тысяч) долларов США для создания бизнеса по установке автономной солнечной электростанции мощностью 100 кВт и реконструкции жилого дома принадлежащего ОСОБА_4 и расположенного по адресу АДРЕСА_1 , сроком на один год, а именно до 10 января 2021 года. За пользование денежной суммой 40 000 долларов США обязуемся выплатить вознаграждение в сумме 10% и возвратить денежную сумму в размере 44 000 долларов США. Данной распиской мы признаем себя заемщиками с правом обеспечения выполнения обязательств по настоящему займу недвижимым имуществом принадлежащим ОСОБА_4 на праве собственности по адресу АДРЕСА_1 . Расписка выполнена по моей ОСОБА_4 просьбе моим сыном ОСОБА_2 собственноручно без каких-либо психологических или физических влияний и подписана мной в состоянии здравого рассудка и понимания в своих действиях.

10 января 2020 г. (подпись) ОСОБА_4 »

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі N 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Зміст наданої позивачем розписки є суперечливим, оскільки з нього не вбачається хто саме отримав в борг 40000 дол. США. та хто повинен повернути вказану суму грошових коштів позивачу, оскільки ОСОБА_2 зазначає себе також позичальником, проте розписка ним не підписана.

Крім того, зміст розписки не містить відомостей про передачу позивачем грошових коштів та отримання саме ОСОБА_4 цих грошових коштів. Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі коштів ОСОБА_4 .

Отже, розписка від 10.01.2020 року не підтверджує укладення між сторонами договору позики, оскільки не підтверджує факт отримання саме ОСОБА_4 у борг грошової суми від позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим 13.03.2020 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №193.

13.05.2020 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Кифоренко Р.Б., заведена спадкова справа № 20/2020 р. щодо майна померлого ОСОБА_4 .

Як вбачається з спадкової справи № 20/2020 р., з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Також спадкова справа містить претензію кредитора ОСОБА_1 від 12.08.2020 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі № 755/7730/16-ц, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-якого підтвердження обсягу та вартості спадкового майна, що має вирішальне значення для визначення можливої суми стягнення боргу, суду не надано, в матеріалах справи, в тому числі, в матеріалах спадкової справи, не міститься.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів щодо наявності, обсягу та вартості спадкового майна, що унеможливлює визначення суми, яка має бути стягнута саме з спадкоємців.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 512, 1046, 1047, 1049, 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 13, 18, 81, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02.07.2021 року.

Суддя С.М. Драніков