Єдиний унікальний номер 233/4113/20
Номер провадження 22-ц/804/1417/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Азевича В.Б.,

суддів: Кішкіної І.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 233/4113/20 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2021 року (суддя Мартиненко В.С., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Костянтинівка Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 14.05.2018 між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання № 451616206 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобі. ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 23 600,00 грн зі строком дії кредиту на 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк, з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 35 % річних. Відповідач кредитні зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.09.2020 р. утворилась заборгованість в сумі 14 372,10 грн, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 563,94 грн, три проценти річних від суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 439,60 грн; три проценти річних від суми заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 50,72 грн, інфляційне збільшення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 166,03 грн, інфляційне збільшення заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 151,81 грн. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом в загальному розмірі 14 372,10 грн.

Заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2021 року позов АТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором № 451616206 від 14 травня 2018 року станом на 01 вересня 2020 року, яка включає інфляційне збільшення заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 151,81 грн, 3 проценти річних від суми заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 50,72 грн, а всього в розмірі 202,53 грн. В задоволенні позовних в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № 451616206 від 14 травня 2018 року станом на 01 вересня 2020 року, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 563,94 грн, інфляційне збільшення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 439,60 грн, три проценти річних від суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 166,03 грн, а всього в розмірі 14 169,57 грн, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 29,62 грн.

АТ «Державний ощадний банк України» на вказане судове рішення подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог в розмірі 14 169,57 грн та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку з тим, що відповідачем останній раз було поповнено свій рахунок щодо погашення суми заборгованості у грудні 2019 року, тобто на день звернення до суду прострочення виконання зобов`язання відповідачем склала більш ніж 58 календарних днів, то відповідно строк повернення кредиту є таким, що фактично настав. А тому скаржник не погоджується з позицією суду стосовно того, що позивач передчасно звернувся з позовною заявою до суду, адже з рішення суду вбачається встановлений та підтверджений факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності вказаної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 563,94 грн.

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

В частині 1 статті 274 ЦПК України зазначено, що в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи.

Крім того, згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Позивачем рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 14.05.2018 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви про приєднання № 451616206 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобі (платіжної картки), копія якої долучена до матеріалів справи.

Згідно із пунктом 3.2 вказаної заяви відповідно до умов Договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі Картка/платіжна картка) за дебетовою-кредитною схемою. Клієнт надав згоду на підключення основної Картки до послуг СМС - інформування до свого номеру телефону (п.3.3.2).

Пунктами 3.4.1 передбачено, що поточний рахунок відкритий клієнту на умовах тарифного пакету «Зарплатний» та банк надає йому платіжну картку типу MasterCard Standard та ПІН-конверт до неї.

14.05.2018 року ОСОБА_1 також підписано Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання та підписавши яку він підтвердив укладення між ним та Банком кредитного договору на споживчі потреби, погодившись на одержання та з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору.

Відповідно до максимальних параметрів кредитування кредитний ліміт склав 23 600,00 грн, строк кредитування 36 місяців з можливим подовженням на той самий строк (п.6.3). Строк кредиту (користування ним) подовжується на відповідний період дії платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін, строк дії Кредиту (користування ним) подовжується на строк дії платіжної картки (п.6.5). Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 35 процентів річних за користування коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитним коштами протягом Грейс-періоду; за користування коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки процентна ставка складає 0,001 процентів річних. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору (п.п. 6.6).

Клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає ___% від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітній (білінговий) період на дату сплати обов`язкового щомісячного платежу, в порядку та на умовах, передбачених договором (п. 6.7).

В пункті 5 Паспорту споживчого кредиту «Порядок повернення кредиту» в графі «кількість та розмір платежів, періодичність внесення» зазначено «за кредитними лініями не надається».

Відповідно до п. 6.10, 6.11, 6.12 договору всі інші умови кредитного договору, в т.ч. порядок його зміни, містяться в договорі. Клієнт усвідомлює та погоджується, що дана заява, яка є складовою частиною заяви на приєднання. Договір розміщений у вільному доступі на Інтернет сторінці Банку www.oshadbank.ua, та інші документи, які є їх невід`ємними частинами, разом з кредитним договором. Підписанням цієї заяви клієнт підтверджує, що до підписання даної заяви банк надав йому як споживачу, а він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до цієї заяви. Клієнт підтверджує, факт отримання у письмовій формі паспорт споживчого кредиту.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», , змінило назву на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

Відповідач отримав кредитну картку НОМЕР_1 , строк дії якої 31 січня 2023 року, з встановленим банком кредитним лімітом, який складав 23 600,00 грн. З виписки з особового рахунку позичальника та з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, встановлено, що відповідач систематично користувався кредитною карткою в межах встановленого банком кредитного ліміту та здійснював платежі на погашення заборгованості. 17 травня 2018 року відбулась банківська операція переказ на рахунок погашення кредитного ліміту на спонсорському рахунку в розмірі 16 641,62 грн. 18.05.2018 та 22.08.2018 відбулось зняття готівки в розмірі 6 767,00 грн та надання послуги «запит балансу по картковому рахунку» в розмірі 3 грн, останнє поповнення карткового рахунку відбулось внаслідок договірного списання з рахунку для погашення грошових зобов`язань перед банком 09.12.2019 в розмірі 2 078,07 грн. Вказані кошти були спрямовані на погашення заборгованості за процентами в розмірі 1 817,35 грн, а решта коштів - на погашення заборгованості за тілом кредиту, яке стало дорівнювати 13 563,94 грн. Проценти на вказану заборгованість позивачем надалі не нараховувалися.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» інфляційного збільшення заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 151,81 грн, трьох процентів річних від суми заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 50,72 грн.

В свою чергу, відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для дострокового стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13 563,94 грн, оскільки строк виконання зобов`язання в частині повернення суми позики не настав та судом не встановлена наявність умов договору щодо повернення позики частинами, а також судом не встановлена наявність умов договору щодо права позикодавця вимагати дострокового повернення позики у зв`язку з порушенням обов`язку позичальника щомісячно сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами 1-3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Державний ощадний банк України»).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен належно їх виконувати, а у разі порушення зобов`язання настають негативні правові наслідки.

З матеріалів справи встановлено, що позичальник належним чином не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму, з яких: тіло кредиту 13563,94 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу 439,60 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 50,72 грн; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 151,81 грн; витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 166,03 грн.

Отже, у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення заборгованості за кредитним договором.

Як передбачено частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що безпосередньо укладений між учасниками справи кредитний договір від 14 травня 2018 року у вигляді заяви про приєднання № 451616206 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) підписаними сторонами, містить всі істотні умови договору, зокрема, предмет договору, умови щодо розміру процентів, строк дії кредитного договору.

Відповідно до змісту пункту 1.32 Особливої частини Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) строк повернення кредиту є таким, що настав, і клієнт зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного дня після настання, зокрема, такого випадку (обставини) як прострочення виконання зобов`язання клієнта за цим Договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) за Кредитним договором на строк понад 58 (п`ятдесят вісім) календарних днів.

Як випливає з розрахунку заборгованості, відповідачем останній раз було поповнено свій рахунок щодо погашення суми заборгованості у грудні 2019 року, банк звернувся до суду 08.09.2020 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії та в паспорті кредиту відсутні відомості про розмір та строк щомісячного часткового повернення кредиту, та - висновку про відсутність підстав для дострокового стягнення з позичальника заборгованості, яка включає заборгованість за тілом кредиту, оскільки строк виконання зобов`язання в частині повернення суми позики не настав та судом не встановлена наявність умов договору щодо повернення позики частками та право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини справи, апеляційний суд доходить висновку, що позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» є обґрунтованими, заборгованість, яка виникла у відповідача, підтверджена наведеним розрахунком та відповідає умовам договору.

Позивач довів існування кредитних зобов`язань та заборгованості за кредитним договором, надавши суду чіткий розрахунок заборгованості, який в установленому порядку відповідачем не спростовано.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог про стягнення тіла кредиту в розмірі 13 563,94 грн, трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 439,60 грн, витрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 166,03 грн, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь АТ «Державний ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції 2 102,00 грн, та переглядом у суді апеляційної інстанції 3 108,57 грн, що становить загальну суму 5 210,57 грн.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2021 року в частині позовних вимог про стягнення тіла кредиту, трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу, витрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги про стягнення тіла кредиту, трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу, витрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором № 451616206 від 14 травня 2018 року, а саме: за тілом кредиту в розмірі 13 563 (тринадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривень 94 копійок, три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу в розмірі 439 (чотириста тридцять дев`ять) гривень 60 копійок, витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 166 (сто шістдесят шість) гривень 03 копійки.

В іншій частині рішення суду першої інстанції від 23 березня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та переглядом у суді апеляційної інстанції в сумі 5 210 (п`ять тисяч двісті десять) гривень 57 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна

О.В. Халаджи