КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
=======================================================================
Провадження №22-ц/824/8372/2021 Доповідач у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про виплату страхового відшкодування, стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 26 жовтня 2018 року по пр. Князя Володимира в м. Біла Церква Київської обл. між зупинкою громадського транспорту «вул. Гризодубової» та виїздом на естакаду в напрямку житлового масиву «Леваневського», стався наїзд автобуса «БОГДАН», д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався маршрутом №22, під керуванням водія ОСОБА_2 , на позивача, який в той час рухався в попутному напрямку велосипедом. Внаслідок чого, позивач отримав тілесні ушкодження і був госпіталізований до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2». Разом з цим, цивільно-правова відповідальність власника наземного засобу автобуса «БОГДАН», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна».

Позивач зазначив, що на лікування ним було витрачено 63 627 грн. 13 коп. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року у справі №357/6237/19 було задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з АТ «СК «ІНГО» 63 627,13 грн. страхового відшкодування у рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП; 3 181,36 грн. - моральної шкоди; 4 277,83 грн. - пені, 366,08 грн. три проценти річних, 125,03 грн. - інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування. Постановою Верховного Суду від 01 вересня 2020 року вказане рішення залишено без змін.

Позивач зазначає, що витрати в сумі 63 627,13 грн. були понесені ним під час лікування в період з 26 жовтня 2018 року по 21 листопада 2018 року, проте враховуючи характер і тяжкість отриманих ним в результаті ДТП травм, лікування потребувало тривалого часу. Зокрема, в період з 08 січня 2019 року по 29 січня 2019 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні та поніс витрати на лікування, розмір яких становить 46 396,75 грн.

02 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в зазначеному розмірі, однак отримав від останнього лист про відмову у страховій виплаті.

Позивач вважає такі дії відповідача такими, що порушують його права та не відповідають законодавству, а тому на підставі викладеного в позові просив суд стягнути на його користь з відповідача 46 396,75 грн. страхового відшкодування в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП; 2 319,84 грн. - моральної шкоди, заподіяної в результаті ушкодження здоров`я під час ДТП; 20000 грн. - моральної шкоди, заподіяної невиплатою страхового відшкодування; 1 159,28 грн. - пені; 289,82 грн. - 3% річних та 695,95 грн. - інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 09 вересня 2020 року по 23 листопада 2020 року включно.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» на користь ОСОБА_1 46396,75 грн. страхового відшкодування в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» на користь ОСОБА_1 2319,84 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» на користь ОСОБА_1 1159,28 грн. - пені; 289,82 грн. - 3% річних; 695,95 грн. - інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 09 вересня 2020 року по 23 листопада 2020 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухиленням відповідача від виконання своїх зобов`язань і тривалою невиплатою страхового відшкодування скаржнику було завдано моральну шкоду, оскільки останній всі свої сили витрачав не на відновлення здоров`я після отриманих травм внаслідок ДТП, а на стягнення зі страховика страхового відшкодування. Всі намагання вирішити спір в позасудовому порядку були марними.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000 грн. за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго», в якому зазначено, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Також у відзиві зазначає, що відповідач не є завдавачем шкоди, а тому у нього відсутній обов`язок щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, а виплата позивачу моральної шкоди у розмірі 20000 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування не передбачена ні полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, ні положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підставі викладеного у відзиві, АТ «Страхова компанія «Інго» просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2021 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 жовтня 2018 року водій ОСОБА_2 , керуючи автобусом марки «БОГДАН А-09202», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по проспекту Князя Володимира в місті Біла Церква Київської області в напрямку до вул. Леваневського, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок цього наїзду, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження і був госпіталізований до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2».

На момент дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «БОГДАН А-09202», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної пригоди, був застрахований у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №4705373 від 09 серпня 2018 року. Згідно вказаного полісу страхова сума (ліміт відповідальності): за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн.

16 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» з відповідною заявою про страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із його лікуванням в розмірі 63 627,13 грн.

20 квітня 2019 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» направило на його адресу лист, в якому повідомлялося, що на дату складання листа документ, що підтверджує факт настання ДТП, реєстрацію її представниками поліції та до якого суду були направлені матеріали справи у страховика відсутній, повідомлено про зупинення розгляду справи до моменту отримання документу, який би підтверджував вину у настанні ДТП водія ТЗ, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна».

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року у справі №357/6237/19-ц позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, задоволено в повному обсязі. Суд ухвалив: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 63 627,13 грн. страхового відшкодування в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 3 181,36 грн. моральної шкоди; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 4 277,83 грн. - пені, 366,08 грн. - 3% річних, 125,03 грн. - інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 01 вересня 2020 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року залишено без змін.

В період з 08 січня 2019 року по 29 січня 2019 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» з діагнозом: «посттрепанационный дефект свода черепа справа, хроническая субдуральная гидромаслева», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого, історія хвороби №279, у зв`язку з чим, позивачем було понесено додаткові витрати в розмірі 46396,75 грн. Вказані обставини підтверджуються фіскальними та товарними чеками на придбання медикаментів, засобів медичного призначення, інших товарів та послуг за період з 08 січня 2019 року по 29 січня 2019 року, які знаходяться у матеріалах справи.

02 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ІНГО Україна» із заявою про страхове відшкодування, в якій повторно просив здійснити виплату страхового відшкодування на підставі раніше поданої ним заяви від 16 січня 2019 року у сумі 63 627,13 грн., а також додаткові витрати на лікування за період з 08 січня 2019 року по 29 січня 2019 року в сумі 46 396,75 грн.

24 червня 2020 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» направило на його адресу лист, в якому повідомлялося, що відповідно до наявних у Страховика документів, на даний час триває досудове розслідування у кримінальній справі та проводяться слідчі дії спрямовані на встановлення істини у справі, відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. А тому ТА СК «ІНГО» призупиняє розгляд справи до набрання рішенням суду законної сили по даній справі, яке необхідне для подальшого розгляду та прийняття рішення щодо виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування.

Постановою державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калюжного Є.Д. від 02 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження №63172654 з примусового виконання виконавчого листа №357/6237/19, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ПАТ «Акціонера страхова компанія «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 74 577,43 грн.

20 жовтня 2020 року відповідач виплатив позивачу грошові кошти в розмірі, визначеному рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 січня 2020 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 та не заперечується сторонами.

позивач повідомив ПрАТ «АСК «ІНГО України» про настання страхового випадку 01 листопада 2018 року та звернувся з відповідною заявою від 21 січня 2019 року, в якій просив перерахувати суму страхового відшкодування та за заявою від 02 червня 2020 року. Проте, вказане звернення позивача страховик залишив без реагування.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовані жодні доводи позивача та не надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували обставини, викладені позивачем. При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції виходив з положень ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та дійшов висновку про стягнення моральної шкоди лише у розмірі 5% страхової виплати.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок несвоєчасної виплати страхового відшкодування, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної ж потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, посилався як на підставу своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди, яка на його думку спричинена невиплатою/несвоєчасною виплатою страхового відшкодування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового та передчасного висновку, що діями відповідача не було завдано позивачу моральної шкоди, оскільки несвоєчасна виплата позивачу, передбачених законом страхових виплат, призвела до позбавлення можливості позивача забезпечити своєчасне дорого вартісне лікування у зв`язку із травмами, що були отримані під час дорожньо-транспортної пригоди за участі застрахованого у відповідача транспортного засобу.

Враховуючи характер, обсяг та глибину завданих позивачу моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, суд апеляційної інстанції доходить висновку що заявлена до відшкодування моральна шкода в розмірі 20000 грн. є обґрунтованою.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення таких позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційну скаргу задоволено, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1261 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 82, 367, 369, 374, 376 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2021 року у даній справі в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» в дохід держави судовий збір у розмірі 1261 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце знаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач:Акціонерне товариство «Страхова компанія «Інго», зареєстроване місце знаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 33, м. Київ, 01054, .

Суддя-доповідач

Судді: