ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/1777/20
Провадження № 22-ц/4820/880/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

Секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю учасника справи та представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №682/1777/20 за апеляційною скаргою комунального підприємства «Славута-Сервіс» Славутської міської ради на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2021 року (суддя Зеленська В.І., повне судове рішення складено 28 березня 2021 року) у справі за позовом адвоката Дяденчука Анатолія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до комунального підприємства «Славута-Сервіс» Славутської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Славутська об`єднана територіальна громада в особі Славутської міської ради Хмельницької області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представників учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказував, що 19.01.2019 в м. Славута по вул. Церковній, внаслідок наїзду на кришку каналізаційного люка відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивачка, в результаті чого транспортний засіб правим переднім колесом потрапив у колодязь каналізаційного колектору та отримав механічні пошкодження. Згідно експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 станом на момент ДТП становить 159 186,88 грн., і крім того, позивач вказує, що внаслідок цієї ДТП ОСОБА_1 було завдано шкоди її фізичному та психічному здоров`ю, у зв`язку із чим остання зверталася до лікаря із скаргами на головний біль, загальну слабкість, запаморочення, відчуття серцебиття, тремор рук та порушення режиму сну, а також ДТП завдала моральної шкоди позивачці, що полягає у душевних стражданнях, втраті спокою, постійних переживаннях, порушенні звичайного укладу її життя. Представник позивачки посилається на те, що балансоутримувачем дороги, на якій відбулася ДТП 19.12.2019 є КП «Славута-Сервіс», проте відшкодувати завдані збитки позивачці підприємство відмовилося. Оскільки власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів, тому ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , разом з уточнюючими позовними вимогами просив суд стягнути з КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради на користь позивачки 112141,33 грн матеріальної шкоди, 20000 грн моральної шкоди та 5200 грн витрат на проведення експертизи.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Славутську об`єднану територіальну громаду в особі Славутської міської ради.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради на користь ОСОБА_1 112141 грн 33 коп майнової шкоди та 20000 грн моральної шкоди. Стягнуто з КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради на користь ОСОБА_1 1373 грн 50 коп судового збору, 10 000 грн витрат на правничу допомогу та 5200 грн витрат на проведення автотоварознавчої експертизи. Повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 470 грн 37 коп зайво сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із цим рішенням суду КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо події ДТП ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки огляд місця події та огляд транспортного засобу на предмет його пошкодження поліцією не проводились, а відповідно виявлення, фіксація, збір і вилучення всієї значущої інформації про подію, у тому числі на виявлення обставин і даних необхідних для встановлення механізму і обставин ДТП, визначення технічного стану та встановлення можливості несправності транспортного засобу позивачки, які могли виникнути до і під час руху та були причиною ДТП не підтверджується належними доказами. Крім того, підприємство вважає, що суд першої інстанції прийшов до протиправного висновку щодо встановлення порядку оформлення події ДТП працівниками поліції, які виїжджали на виклик саме за їх свідченнями, хоча відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху зафіксовані не в автоматичному режимі, працівники поліції зобов`язані були скласти схему ДТП, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами.

Також, апелянт посилається на те, що суд поклав в основу мотивувальної частини рішення покази свідків: працівників поліції і водія, які вони не надавали, визнавши обставини ДТП, що не були встановлені органом поліції, цим самим порушив принципи цивільного судочинства.

Представник КП «Славута-Сервіс» вказує, що в матеріалах справи докази вини КП «Славута-Сервіс» у спричиненні шкоди власнику автомобіля відсутні, адже відповідальних працівників відповідача не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 140 КУпАП і суд першої інстанції перейнявся доведенням вини відповідача, а повинен був вирішувати питання лише щодо розміру відшкодування. Однак, суд не взяв до уваги те, що під час перевірки по факту ДТП крім відсутності постанов про притягнення до адміністративної відповідальності працівників відповідача, не було проведено будь-яких експертиз і сторона позивача про них не заявляла і відповідач був позбавлений можливості оглянути місце ДТП, оскільки повідомлений про це не був. Також не був доведений причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та шкодою, що заподіяна позивачу.

Також апелянт посилається на те, що судом помилково зроблено висновок про те, що КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради є належним відповідачем у справі, адже підприємство не несе відповідальності за неналежне утримання водоканалізаційних мереж, балансоутримувачем яких він не є, та заміною і кріпленням кришок до оглядових колодязів каналізаційного колектору і їх цілісності, та не враховано, що ці повноваження відносяться до КП «Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства» як балансоутримувача водоканалізаційних мереж у м. Славута, в тому числі і кріплення кришок водоканалізаційних люків, забезпечення цілісності люків.

Крім того, на думку підприємства, позивачкою та її представником не підтверджено належними та допустимими доказами те, що люк оглядового колодязя не відповідав вимогам ГОСТ 3634, а також про те, що відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини на момент ДТП на ділянці дороги по вул. Церковній у м. Славута не відповідало або мало відхилення висотної позначки кришки та перевищувало 1,0 см, адже дані показники не вимірювались та не встановлювались в момент ДТП, тому це є лише надумані твердження позивачки, які суд першої інстанції порахував встановленими.

Апелянт також вважає висновок судового експерта недопустимим доказом у справі, оскільки має дефекти, що полягають у його необґрунтованості, неповноті та неясності і мав оцінюватись судом разом з іншими джерелами доказів в сукупності усіх обставин справи на повному, всебічному і об`єктивному їх з`ясуванні судом. Так, експерт, поміж іншого, не зазначив, у чому полягав відновлювальний ремонт ТЗ та відмовився надавати відповідь на таке питання в суді.

Також судом не враховано, що автомобіль відремонтовано, однак позивачкою не надано доказів щодо понесених витрат .

Разом з тим, апелянт звертає увагу суду на те, що позивачка не надала доказів про спричинення їй моральної шкоди у заявленому розмірі: не доведено факту лікування та його періоду, не надано підтверджуючих документів на придбання ліків, проходження обстежень, клінічних досліджень; не надано доказів значних змін у звичному способі та укладі життя позивачки, а тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також є недоведеними.

Зважаючи на викладене та те, що вина КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради у скоєнні ДТП судом першої інстанції не встановлена, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Так, представник зазначає, що судом першої інстанції було забезпечено повне, всебічне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що підтверджується показами свідків та долученими фотознімками, які підтверджували, що пошкодження автомобіля відбулося внаслідок наїзду на каналізаційний люк. Представник вважає, що посилання апелянта на необхідність визначення технічного стану автомобіля та можливості його несправності не заслуговують на увагу, оскільки доведеним є те, що автомобіль зазнав пошкоджень внаслідок наїзду на каналізаційний люк, чим заподіяв транспортному засобу позивачці механічних ушкоджень. Крім того, статутом КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради передбачено обов`язок підприємства утримувати автомобільні дороги та люки, що знаходяться в нього на балансі в задовільному стані, а тому посилання в скарзі на те, що відповідач не може бути балансоутримувачем дороги є безпідставними. Також, на думку представника, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 112141,33 грн на підставі висновку експерта, тоді як апелянтом не доведено наявність обґрунтованих, об`єктивних сумнівів у правильності такого висновку, а відсутність відповідача при проведенні експертизи не є безумовною обставиною для визнання висновку експерта №143ЕД неналежним доказом. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності своєї вини у заподіянні збитків позивачці відповідачем не надано. Також, встановивши, що внаслідок ДТП, що сталася у зв`язку із неправомірними діями відповідача, майну позивачці завдано матеріальної шкоди, чим заподіяно моральні страждання, переживання, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20000 грн.

Представники відповідача та третьої особи підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Позивачка та її представник апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши судове рішення без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.12.2018 ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «MERCEDES-BENZ В180», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 6 т. 1).

Відповідно до довідки Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області вих. №14912/114/01-2019 від 24.12.2019 звернення ОСОБА_1 на лінію «102» з приводу пошкодження автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 кришкою каналізаційного люку по вул. Церковна в м. Славута, зареєстровано в ЄО №8713 від 19.12.2019 (т.1 а.с.7).

Згідно направлення на консультацію КП «Славутський центр ПМСД» від 20.12.2019 ОСОБА_1 направлено до лікаря спеціаліста травматолога із діагнозом: забій грудної клітини зліва, сколіоз диофузний та згідно довідки КП «Славутський центр ПМСД» позивачка дійсно знаходилася на амбулаторному лікуванні з вищевказаним діагнозом (т.1 а.с.8, 9).

Як вбачається із висновку № 143ЕД експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля MERCEDES-BENZ В 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 21 січня 2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля MERCEDES-BENZ В 180, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП 19.12.2019, станом на момент ДТП становить: 159186,88 грн (т.1 а.с.11-48) .

Відповідно до довідки Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 06.01.2020 про результати перевірки за повідомленням ОСОБА_3 , зареєстрованого в ЄО №8713 від 19.12.2019 встановлено, що 19 грудня 2019 року о 20:50 год в м. Славута по вул. Церковній, неподалік кафе «АВС» ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з НОМЕР_1 , наїхав на каналізаційний люк, внаслідок чого пошкодив передні диски та низ автомобіля, чим заподіяно матеріальної шкоди. За результатами розгляду звернення заявнику ОСОБА_3 роз`яснено норми чинного законодавства, а також те, що пошкодження майна не перевищило 194700 грн, що не є підставою для вирішення питання про порушення кримінального провадження за ознаками ст. 194 КК України. Про що було повідомлено ОСОБА_3 (т.1 а.с. 51,52).

Згідно інформації №15 від 21.01.2020, наданої Славутським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства, каналізаційна мережа по вул. Церковній знаходиться на балансі комунального підприємства Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства, однак кришка оглядового колодязя є елементом автомобільної дороги і елементом дорожнього об`єкта і КП «Славута-Сервіс» є балансоутримувачем дороги, на якій сталася ДТП (т. 1 а.с.55).

Рішенням виконавчого комітету Славутського міської ради Хмельницької області № 114 від 22.03.2019 вирішено КП «Славутське житлово-комунальне об`єднання» здійснити безоплатну передачу з балансу підприємства на баланс КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради комунальне майно, в тому числі дорогу з асфальтобетонним покриттям по вул. Церковній в м. Славута протяжністю 1,58 км, вартістю 1031325,93 грн і відповідно до Акта приймання-передачі від 02 травня 2019 року та інвентарної картки №89 обліку об`єкта основних засобів вул. Церковна від 02 травня 2019 року КП «Славута-Сервіс» прийняло на баланс зазначене комунальне майно (т.1 а.с. 56-64, 100, 233-237).

Згідно з Інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради є юридичної особою, види діяльності: будівництво доріг і автострад (основний); електромонтажні роботи; комплексне обслуговування об`єктів; інші види діяльності із прибирання; надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в. і у; функціонування спортивних споруд; організування поховань і надання суміжних послуг; допоміжне обслуговування наземного транспорту; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; розподілення електроенергії; каналізація, відведення й очищення стічних вод; збирання безпечних відходів; оброблення та видалення безпечних відходів; будівництво житлових і нежитлових будівель (т.1 а.с. 69, 88).

Також, відповідно до розділу 2 Статуту КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради, що затверджений рішенням Славутської міської ради №4-64/20 від 31.07.2020 зазначено, що предметом діяльності підприємства є виконання робіт (надання послуг) з метою належного утримання об`єктів благоустрою комунальної власності, закріплених за підприємством є, крім іншого, утримання в належному стані, виконання робіт з будівництва, капітального та поточного ремонту, утримання та технічне обслуговування покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, тротуарів, пішохідних зон і доріжок, ливневих канав, люків та ливневої каналізації, технічних засобів регулювання дорожнього руху, підземних переходів та туалетів, мостів, шляхопроводів, відповідно до діючих норм і стандартів (т.1 а.с. 94-99).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в результаті ДТП, яке відбулося 19.01.2019 в м. Славута по вул. Церковній внаслідок наїзду автомобіля марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 на кришку каналізаційного люка, що не була належним чином установлена і станом на 19.12.2019 були відсутні ремонтні роботи та огороджуючі елементи, хоча дорога перебувала в неналежному стані і не відповідала вимогам безпеки руху, зазначений автомобіль, що належить ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження, а вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного автомобіля станом на момент ДТП становить 159186,88 грн. І саме відповідач несе відповідальність за створення безпечних умов руху на дорозі по вулиці Церковна в м. Славута, що знаходиться у його віданні; та відповідно до предмету діяльності підприємства, якого є, крім іншого, виконання робіт з метою утримання та технічного обслуговування люків - КП «Славута-Сервіс» є належним відповідачем у цій справі. Оскільки відсутність преюдиціального рішення суду у справі про адміністративне правопорушення чи у кримінальній справі про притягнення посадових чи юридичних осіб до відповідальності за неналежне утримання доріг не позбавляє КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради відповідальності за нестворення безпечних умов руху на АДРЕСА_1 , що перебуває у відповідача на балансі та, враховуючи розмір позовних вимог, суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача 112141,33 грн матеріальної шкоди.

Стягуючи із відповідача на користь позивачки 20000 грн моральної шкоди, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що ОСОБА_1 в результаті пошкодження майна та ушкодження здоров`я заподіяні душевні страждання, що виразилися у фізичному болю та стражданнях і у порушенні її життєвих зв`язків та планів: вона не могла скористатись автомобілем для поїздок на роботу в м. Рівне, вимушена була витрачати час та кошти на громадський транспорт, на пошук експерта та визначення розміру заподіяних збитків, що створювало зайві незручності.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

В силу положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 3.1.7 ДСТУ3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану» люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634. Відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см.

Згідно з п. 5.2.7 ДСТУ Б.В.2.5-26:2005 (ГОСТ 3634-99) кришки люків, ремонтні вставки і решітки дощоприймачів повинні щільно прилягати до відповідних опорних поверхонь їх корпусів. Допуск площинності їх опірних поверхонь не повинен перевищувати 2 мм.

Відповідно до п. 1.5. Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з пп. 1, 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить: організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Таким чином, якщо збитки, через неналежний стан дороги, були спричинені в межах міста, то відповідальність нести будуть місцеві ради або ж відповідне комунальне підприємство, відповідальне за ремонт, будівництво та експлуатацію доріг.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», який чинний від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97).

Відповідно до ДСТУ 358797 автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила) ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил).

Відповідно до п. 2, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням, чи пошкодженням її майна.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права, адже судом не встановлені обставини, що стали причиною ДТП є такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Оцінивши у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України надані учасниками справи та їх представниками письмові докази, а саме матеріалами перевірки №23 Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, довідки Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 24.12.2019 вих. №14912/114/01-2019 і від 06.01.2020 про результати перевірки за повідомленням ОСОБА_3 , зареєстрованого в ЄО №8713 від 19.12.2019, фотознімки з місця події (т. 1 а.с. 7, 51-52, 135-145) та покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , суд першої інстанції правильно встановив, що в результаті ДТП, яка сталася 19.01.2019 в м. Славута по вул. Церковній, внаслідок наїзду автомобіля марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 на кришку каналізаційного люка, що не була належним чином установлена, і станом на 19.12.2019 були відсутні ремонтні роботи та огороджуючі елементи на цій ділянці дороги, хоча дорога перебувала в неналежному стані і не відповідала вимогам безпеки руху, зазначений автомобіль, що належить ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження.

А аргументи апеляційної скарги про те, що судом неправильно оцінено покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зводяться до власних тлумачень і трактувань апелянта отриманих судом показів та до незгоди апелянта з оцінкою судом показів зазначених свідків.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства не встановлено осіб, які мають нести відповідальність за утримання об`єкта, що був причиною ДТП є голослівними, адже виходячи із письмових доказів: рішення виконкому Славутського міської ради Хмельницької області № 114 від 22.03.2019 «Про передачу з балансу КП «Славутське житлово-комунальне об`єднання» на баланс КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради комунального майна», Акта приймання-передачі від 02 травня 2019 року та інвентарної картки №89 обліку об`єкта основних засобів, відповідно до яких КП «Славута-Сервіс» прийняло на баланс комунальне майно, крім іншого, дорогу з асфальтобетонним покриттям по вул. Церковній в м. Славута протяжністю 1,58 км, вартістю 1031325,93 грн; статуту КП «Славута-Сервіс» Славутської міської ради, що затверджений рішенням Славутської міської ради №4-64/20 від 31.07.2020, в розділі 2 якого зазначено, що предметом діяльності підприємства є виконання робіт (надання послуг) з метою належного утримання об`єктів благоустрою комунальної власності, закріплених за підприємством є, крім іншого, утримання в належному стані, виконання робіт з будівництва, капітального та поточного ремонту, утримання та технічне обслуговування, покриття, крім іншого, вулиць, доріг, люків відповідно до діючих норм і стандартів (т.1 а.с. 56-64, 94-99, 100, 233-237) суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що саме КП «Славута-Сервіс» є балансоутримувачем дороги, на якій сталася 19.01.2019 ДТП, і має відповідати за шкоду, спричинену позивачу в результаті цієї ДТП.

Аргументи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано, що в порушення порядку оформлення події ДТП працівниками поліції не було складено протоколу про порушення ПРД, акта обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою ДТП та працівники КП «Славута-Сервіс» не притягалися до адміністративної відповідальності по даному факту ДТП є неспроможними і вірно не взяті до уваги судом першої інстанції.

Адже належне виконання працівниками поліції своїх посадових обов`язків (складання, чи не складання матеріалів ДТП) не залежали від позивачки, яка розраховувала на належне виконання зазначеними працівниками своїх посадових обов`язків, тому і відсутність матеріалів ДТП та, як наслідок, неможливість вподальшому притягнути відповідальних осіб балансоутримувача до адміністративної відповідальності, не може позбавляти ОСОБА_1 права на відшкодування шкоди відповідачем, як особою, відповідальною в такому випадку.

Зазначений висновок узгоджується із правовими висновками, що викладені Верховним Судом у постанові від 20.01.2021 по справі № 522/9550/16-ц та узгоджується із рішенням ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (п. 71), відповідно до якого ризик будь-якої помилки державного органу має покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Оцінюючи посилання апелянта на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність доказів вини КП «Славута-Сервіс» у заподіяній позивачці шкоди та про наявність підстав для відшкодування відповідачем такої шкоди, судова колегія вважає їх недоведеними.

Так, юридичною підставою відповідальності, що виникає внаслідок заподіяння шкоди (глава 82 ЦК) є склад цивільного правопорушення; його елементами є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

У з`ясуванні наявності юридичних підстав відповідальності в даному деліктному правовідношенні, суд першої інстанції виходив з наступного.

Так, шкода, як елемент складу цивільного правопорушення, наявна. Заподіяна ОСОБА_1 майнова шкода полягає у пошкодженні майна, а саме належного їй автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , відновлення якого до стану, що придатний для експлуатації потребує витрат, що є реальними збитками та підтверджені доказами, а розмір витрат є відповідним визначеній експертом вартості матеріального збитку.

Протиправність поведінки у цьому випадку у формі протиправної бездіяльності полягає у не вчиненні відповідальними особами КП «Славута-Сервіс» дій, до яких вони зобов`язуються як балансоутримувачі дороги по АДРЕСА_1 , в тому числі й люку, що знаходиться на проїзній частині зазначеної вулиці неподалік кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В цьому випадку люк в момент ДТП не був належним чином установлений і станом на 19.12.2019 були відсутні ремонтні роботи та огороджуючі елементи на цій ділянці дороги, хоча дорога перебувала в неналежному стані та не відповідала вимогам безпеки руху. І суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ці обставини підтверджені письмовими доказами та показами свідків, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що люк, який він відповідно до предмету діяльності, що визначений в Статуті, зобов`язаний утримувати та технічно обслуговувати, перебував у безпечному для руху транспортних засобів стані.

Також суд вірно виходив з наявності причинного зв`язку як елементу цивільного правопорушення, що виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, яка настала, за якою протиправність є причиною, а шкода - наслідком, оскільки заподіювач несе відповідальність лише за ту шкоду, яка є наслідком його поведінки.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що від наїзду на кришку каналізаційного люку відбулося пошкодження транспортного засобу. І доказами підтвердження причинного зв`язку є матеріали перевірки №23 Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, довідки Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 24.12.2019 вих. №14912/114/01-2019 і від 06.01.2020 про результати перевірки за повідомленням ОСОБА_3 , зареєстрованого в ЄО №8713 від 19.12.2019, показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , висновок №143ЕД експертного автотоварознавчого дослідження від 21.01.2020 та фотознімки з місця події.

Вина є однією з обов`язкових підстав відповідальності і особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦПК України).

В даному випадку відсутність своєї вини має довести відповідач.

Виходячи із аналізу матеріалів справи, суд враховує те, що КП «Славута-Сервіс» не сприяло повному та всебічному встановленню обставин події, не надало суду доказів, що б виключали покладення на підприємство відповідальності за шкоду.

А посилання представника відповідача на те, що посадові особи підприємства не були притягнуті до адміністративної відповідальності за статтею 140 КУпАП, не є безумовною підставою відсутності вини. А так як складання чи не складання такого акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі із зазначенням недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі не залежало від потерпілої особи, то його відсутність та, як наслідок, неможливість в подальшому притягнути відповідальних осіб підприємства до адміністративної відповідальності, не може позбавити позивачку права на відшкодування шкоди підприємством, як особою, відповідальною в даному випадку за шкоду. І зібрані у справі докази вину КП «Славута-Сервіс» підтверджують.

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував, що КП «Славута-Сервіс» є балансоутримувачем дороги, на якій сталась ДТП за участі автомобіля позивачки, а тому підприємство повинне здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, проте допустило бездіяльність, що є підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодування ОСОБА_1 завданої майнової шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Такий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 по справі № 639/2132/18.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертизи не є належним доказом, що підтверджує вартість майнової шкоди, судова колегія їх вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Встановлено, що при визначенні розміру майнової шкоди суд першої інстанції виходив з Висновку №143ЕД експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mercedes-Benz В 180 д.н.з. НОМЕР_1 від 21.01.2020. Цей висновок стосується предмету спору, є обґрунтований, на проведення огляду цього пошкодженого ТЗ запрошувався представник відповідача, що підтверджується листом Рівненської дирекції АТ «Укрпошта» від 15.12.2020; експерт підтвердив свій висновок в суді.

А положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не визначають критеріїв необхідності та наслідки не повідомлення зацікавлених осіб про огляд пошкодженого ТЗ. І такий висновок узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, що викладений в постанові від 17.01.2020 по справі №916/2554/17.

А відповідно до висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 21.05.2021 по справі №753/10817/16-ц неотримання кореспонденції про виклик представників для участі в огляді пошкодженого автомобіля з метою визначення обсягу пошкоджень не є підставою для відхилення висновку експерта як доказу. А відповідно до п. 52 Методики виклик заінтересованих осіб для технічного огляду здійснюється у разі потреби.

З огляду на вищенаведене у суду першої інстанції були відсутні підстави не приймати Висновок №143ЕД експертного автотоварознавчого дослідження від 21.01.2020 як доказ.

Разом з тим, відповідач не скористався своїм правом на заявлення клопотань про призначення автотоварознавчої та автотехнічної експертиз, а відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судова колегія вважає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача 20000 грн моральної шкоди є голослівними.

Так, згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судова колегія апеляційного суду погоджуються з висновком суду першої інстанції, який врахувавши характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяння позивачу моральних страждань, істотних вимушених змін у її життєвих стосунках, пережитої фізичної болі та стресу, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у визначеному судом розмірі, який відповідає засадам розумності та справедливості.

І ці доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення та зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Славута -Сервіс» Славутської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 25 червня 2021 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай