Єдиний унікальний номер судової справи 484/2617/20
Номер провадження 22-ц/812/215/21
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

01 березня 2021 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Миколаївського апеляційного суду заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «НІКО», ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним,

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «НІКО» (далі ПСП «НІКО», ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ №933638 та Серії ЯЕ №933637, які видані 13 серпня 2008 року Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області, ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із кадастровим номером :02:000:0556, площею 3.92 га та кадастровим номером :02:000:1299, площею 0.40 га, що розташовані в межах території Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

У 2018 році позивачу стало відомо, що нібито ним укладено договір оренди зазначених вище земельних ділянок з ПСП «НІКО».

З метою перевірки інформації щодо наявності зареєстрованих договорів оренди належних ОСОБА_1 земельних ділянок, позивачем отримано відповідь з Відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївської області, з якої вбачається, що згідно з Книгою записів державної реєстрації договорів оренди землі по Лисогірській сільській раді 28 жовтня 2008 року було внесено запис №89 про реєстрацію договору оренди землі укладеного між ОСОБА_1 та ПСП «НІКО» на вищевказані земельні ділянки загальною площею 4.32 га терміном на 49 років.

Між тим, позивач не укладав та ніколи не мав намір укладати договір оренди земельних ділянок з ПСП «НІКО».

В подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що від його імені спірний договір підписав ОСОБА_3 , діючи на підставі довіреності.

Проте, ОСОБА_3 є директором та кінцевим беніфіціарним власником ПСП «НІКО», тобто, в порушення вимог ст.238 ЦК України, укладаючи та підписуючи спірний договір від імені позивача, ОСОБА_3 діяв у власних інтересах та в інтересах підприємства.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір оренди землі від 15 серпня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ПСП «НІКО», зареєстрований Миколаївської філією ДП «Центр ДЗК», про що в книзі записів державної реєстрації договір оренди землі по Лисогірській сільській раді Первомайського району Миколаївської області було вчинено запис за №89 від 28 жовтня 2008 року.

Також просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку судові витрати у розмірі 5 840 грн. 80 коп., з яких: 840 грн. 80 коп. сума сплаченого судового збору та 5 000 грн. витрати на правову допомогу.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на порушення міськрайонним судом норм матеріального та процесуального права, просив судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В ході розгляду справи апеляційним судом від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки, як на думку представника відповідача, в двох примірниках оскаржуваного договору оренди містяться розбіжності щодо особи, яка підписала договір, та її підпису.

Клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст.1 Закону України «Про судову експертизу»).

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

За правилами ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Висновок експерта як доказ підлягає судової оцінки поряд з іншими доказами, які є у справі.

Однак, з клопотання про призначення судової експертизи не вбачається підстав для обов`язкового її призначення, а також не наведено переконливих доводів та доказів про необхідність її призначення, виходячи з предмету спору та доводів апеляційної скарги.

За такого, враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає доцільності призначення судової почеркознавчої експертизи, оскільки з матеріалів справи не вбачається правових підстав для призначення такої експертизи задля відповіді на ті питання про які зазначає позивач у своїй заяві.

До того ж, при вирішенні вказаного питання слід враховувати, що розумність строків розгляду справи згідно зі ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Керуючись ст.ст.103,104,381 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «НІКО», ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі недійсним.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 04 березня 2021 року