Справа № 276/84/21
Провадження по справі №2/276/668/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання: Свиридок А.В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Реєстраційного відділу апарату Новоборівської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, третя особа - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що у її приватній спільній частковій власності знаходиться 65/100 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласником будинку (35/100 частини) є її дочка ОСОБА_3 , на даний час « ОСОБА_3 ». За вказаною адресою також зареєстрований її колишній чоловік - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не проживає у вказаному будинку більше п`яти років та добровільно звернутися із заявою про зняття його з реєстрації за вказаною адресою не погоджується.

Позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і зобов`язати реєстраційний відділ апарату Новоборівської селищної ради зняти з реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаною адресою.

Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 10.02.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не прибула, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, зазначив що позов визнає повністю.

Представник відповідача 2 Новоборівської селищної ради в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради, зазначив що позов визнає.

Третя особа в судове засідання не прибула, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов ОСОБА_1 підтримує повністю, просить задовольнити її позовні вимоги.

Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №240122267 від 12.01.2021 року ОСОБА_1 є власником 65/100 частини, а ОСОБА_3 є власником 35/100 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб 29.11.2006 року.

Із довідки виконавчого комітету Новоборівської селищної ради №129 від 21.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає більше п`яти років.

Стаття 317 ЦК України вказує, що право власності являє собою право користування, володіння та розпорядження майном.

Також відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 387 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а захист права власності забезпечується державою.

Забезпечуючи гарантії захисту права власності, законодавець надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно зі ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини, розпоряджатися житлом на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Крім того відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Члени сім`ї власника житлового приміщення мають право на проживання з власником та користування житловим приміщенням на підставі сервітуту. Сервітут - це договір на обмежене користування, а обмеження щодо користування житлом встановлюються законом. Законодавство пов`язує такий сервітут зі спільним веденням господарства членами однієї сім`ї при умові, що його ведення не можливе без спільного проживання членів сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, право користування приватним житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватись згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема житловий сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи без поважних причин понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Із досліджених матеріалів справи слідує, що спір з приводу користування квартирою виник між колишнім подружжя, одному з яких - ОСОБА_1 частина будинку за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності, а інший з подружжя ОСОБА_2 користувався вказаною частиною будинку, як член сім`ї власника і продовжує бути в ньому зареєстрований і після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та припинення сімейних відносин.

Відмову відповідача у добровільному порядку знятися з реєстрації суд вважає порушенням права власника - ОСОБА_1 щодо вільного розпорядження своєю власністю.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач не являється членом сім`ї позивача, більше п`яти років не проживає в спірному будинку, не веде нарівні із позивачем, як власником квартири, спільне господарство, фактично втратив інтерес до спірного житла, в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації за вказаною адресою, що є порушенням права власника житла вільно розпоряджатися своєю власністю, та з урахуванням того, що відповідач позов визнав, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком та задовольняє позов в цій частині повністю.

Поряд із тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позову про зняття відповідача з реєстрації, зважаючи на наступне.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше).

Отже, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації і реєстраційний орган не вправі відмовити у знятті з реєстрації такої особи, оскільки згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/1773/17 від 14.05.2020 року.

З огляду на викладене, заявлена позовна вимога про зобов`язання реєстраційний відділ апарату Новоборівської селищної ради зняти з реєстрації відповідача ОСОБА_2 є передчасною, оскільки на даний час не надано доказів, що рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не буде виконано Новоборівською селищною радою та її виконавчими органами.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-268 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 383, 391, 405, 406 Цивільного кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Реєстраційного відділу апарату Новоборівської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, третя особа - ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач 2: Новоборівська селищна рада, місце знаходження: смт.Нова Борова вул.Незалежності, 9А Хорошівського району Житомирської області, .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Д.О. Бобер