ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1189/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/1032/21 Категорія: на ухвалу Казидуб О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І.,
за участю секретаряЛюбченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2021 року (повний текст виготовлено 13 травня 2021 року) про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» про стягнення пені та завданої моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» про стягнення пені та завданої моральної шкоди.

Позовні вимоги полягають у стягненні пені у розмірі 3% вартості робіт, що складає 7 815 263,40 грн. та завданої моральної шкоди в сумі 350 000 грн.

Позов мотивовано тим, що між сторонами укладено договір № 27/18 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 30.10.2018, предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач продовжує порушувати договір №27/18, зокрема порушено строки здачі в експлуатацію квартири. Крім того, відповідач вимагає здійснити доплату в розмірі 98643,60 грн., незважаючи на те, що позивачка ще 30.10.2018 внесла повну вартість квартири, обумовлену договором № 27/18, в розмірі 523 110,00 грн. У разі незгоди позивачки внести додаткову оплату, відповідач погрожує розірвати договір в односторонньому порядку.

Вважаючи такі дії відповідача незаконними, ОСОБА_1 у позові просить стягнути з ТОВ «ПБК-СТРОЙТРЕЙД» пеню в розмірі 3% вартості робіт, що складає 7 815 263,40 грн. та завдану моральну шкоду в сумі 350 000 грн.

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивачка виконала свої зобов`язання та одним платежем 30.10.2018 сплатила 523110,00 грн. на користь відповідача, що підтверджує платіжним дорученням № 1 від 30.10.2018 з відміткою банку про сплату коштів на рахунок відповідача № НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк».

Відповідно до п. 2.4 договору орієнтовний строк 100% готовності об`єкта будівництва: 1-й квартал 2019 року. Відповідач має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва та змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до 6 місяців і це не буде вважатися порушенням умов договору.

Тобто з 01 квітня 2019 року по 31 вересня 2019 року відповідач мав право в односторонньому порядку змінити строк будівництва та змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до 6 місяців і це не є порушенням умов договору.

Разом з тим, відповідач продовжив порушення умов договору (зокрема п. 2.4) та до цього часу не добудував та не здав в експлуатацію вищевказаний будинок АДРЕСА_2 .

Крім того, дії відповідача свідчать про те, що договір не буде виконаний, майнові права до неї не перейдуть і взагалі договір може бути розірваний відповідачем в односторонньому порядку з порушенням вимог закону.

Підтвердженням невиконання умов Договору (п. 4.2) є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.03.2021, де 16.05.2017 за відповідачем зареєстровано право власності як незавершене будівництво багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Листами від 31.10.2019 та 09.03.2021 вона звернулася до відповідача щодо надання інформації стосовно строків завершення будівництва. Як вбачається з листів відповідача, строки завершення будівництва постійно самостійно змінював, вказував весь час різні підстави.

Так, за змістом листа № 49 відповідача вбачається, що строк завершення будівництва грудень 2019 березень 2020 року. Підставою затягування строку вказано швидкість проходження будівельної експертизи.

Вже в листі від 26.02.2021 відповідач спонукає її до вчинення незаконних дій та погрози розірвання договору у разі їх невиконання. Зокрема, у цьому листі зазначено, що відповідач запланував закінчення будівництва на ІІ квартал 2021 року та вимагає доплати коштів. У разі незгоди, відповідач погрожує в односторонньому порядку розірвати договір з поверненням сплачених грошових коштів. При цьому, підставою затягування строку завершення будівництва вже вказано подорожання будматеріалів, енергоносіїв, складні умови для проведення робіт під час пандемії коронавірусу.

Крім того, відповідач безпідставно вимагає від неї доплати коштів та зазначає про подорожчання вартості майнових прав на 1980,00 грн. за 1 кв.м. Тобто, на думку відповідача, вона повинна при 100% оплаті ще у 2018 році здійснити йому ж доплату на загальну суму 98643,60 грн.

На її вимогу від 09.03.2021 року надати звіт про використані кошти, копії дозвільних документів, повідомити про наявність обтяжень, відповідач до цього часу відповіді не надав, до цього часу статус незавершеного будівництва багатоповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 не змінено.

Зазначає, що такі дії відповідача направлені на уникнення відповідальності за порушення умов п. 2.4 договору та Закону України «Про захист прав споживачів». На її думку, такі дії відповідача, в т.ч. його лист від 26.02.2021, містять протиправну погрозу розірвати договір в односторонньому порядку, що унеможливить виконання рішення суду за договором, який буде розірвано відповідачем до винесення рішення судом у даній справі.

Накладення арешту на майно (майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , що належать відповідачу за договором і заборона відповідачу розірвання договору в односторонньому порядку забезпечить виконання судового рішення у даній справі.

Просила суд накласти арешт на майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , що належать ТОВ «ПБК-стройтрейд» за договором № 27/18 купівлі продажу майнових прав на квартиру від 30.10.2018 року, укладеного між ТОВ «ПБК-Стройтрейд» та ОСОБА_1 ; заборонити ТОВ «ПБК-Стройтрйед» розривати договір № 27/8 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 30.10.2018 року, укладеного між ТОВ «ПБК-Стройтрейд» та ОСОБА_1 в односторонньому порядку.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2021року у задоволенні заяви відмовлено у зв`язку з тим, що заявниця не довела, що невжиття заявлених нею заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважаючи її незаконною та необґрунтованою.

Апеляційна скарга обґрунтована такими доводами.

Суд встановив, що майнові права за договором не є предметом даного спору і у зв`язку з цим зробив висновок, що доводи позивачки про невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання рішення є необґрунтованими. На спростування такого висновку суду апелянтка вказує, що неправомірне одностороннє розірвання договору відповідачем може призвести до того, що у позивача зникнуть правові підстав (відсутність діючого договору) на стягнення пені та завданої майнової шкоди при виконанні всіх умов договору зі сторони позивачки.

Накладення арешту на майнові права на квартиру, що є предметом договору 27/18 від 30.10.2018, та заборона відповідачу розривати цей договір в односторонньому порядку, надасть позивачці можливість притягнути відповідача до цивільно-правової відповідальності допоки договір є чинним та нерозірваним.

З посиланням на такі доводи, апелянтка просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити відповідно до викладених нею вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Драченко В.В. вказує, що предметом позову є стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору, а не питання щодо відчуження майнових прав чи дострокового розірвання договору. Тому за позицією відповідача, заявлені заходи забезпечення позову не відповідають предмету спору, про що правильно зазначено в оскаржуваній ухвалі. Вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір № 27/18 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 30.10.2018, предметом якого є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 5-10).

Згідно з п. 1.3 договору майнові права на квартиру передаються від відповідача до позивача шляхом підписання Акту прийому-передачі квартири. Даний акт підписується після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкту та за умов повної оплати ціни майнових прав позивачем. Вартість майнових прав на квартиру за цим договором становить 523110,00грн., що визначено п. 3.1 цього договору.

Згідно з п.3.2.1 договору оплата вартості майнових прав на квартиру повинні бути здійснені позивачем до 31.10.2018 року.

Відповідно до платіжного доручення № 1 від 30.10.2018 з відміткою банку про сплату коштів на рахунок відповідача № НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсиббанк» Руднік В.В. 30.10.2018 року сплатила 523110,00 грн. на користь відповідача.

Відповідно до п. 2.4 договору орієнтовний строк 100% готовності об`єкта будівництва 1-й квартал 2019 року. Відповідач має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва та змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до 6 місяців і це не буде вважатися порушенням умов договору.

У частинах першій, другій статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вказане свідчить, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 149 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заявляючи у позові вимоги про стягнення 3% пені та моральної шкоди, позивачка вважає, що її права порушені несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору.

В заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на майнові права на квартиру, яка перебуває в стадії забудови, та заборонити відповідачу в односторонньому порядку розривати договір 27/18 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 30.10.2018.

При цьому заявником не підтверджено, яким чином арешт майнових прав на квартиру та заборона одностороннього (з боку відповідача) розірвання договору сприятиме виконанню імовірного рішення суду про стягнення пені та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті).

Отже, у разі розірвання договору права та обов`язки сторін за цим договором вважаються припиненими з моменту його розірвання. При цьому, розірвання договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факт укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання.

Тому, права та обов`язки сторін до моменту розірвання договору підлягають захисту в загальному порядку.

За таких підстав, посилання в апеляційній скарзі на те, що у випадку розірвання позивачка буде позбавлена можливості стягнути неустойку та моральну шкоду за порушення зобов`язань відповідачем, не ґрунтуються на законі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у заяві не доведено, що невжиття саме заявлених позивачкою заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення.

Колегія суддів вважає, що заявлені заходи забезпечення не є співмірними із позовними вимогами та не сприятимуть виконанню імовірного позитивного для позивача рішення суду, відтак підстав для скасування законної ухвали суду апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.

Судді