РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2605/19

07 червня 2021 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Водоп`ян Т.В.,

представника відповідача - адвоката Стецик О.П. (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Костопіль в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30 000 грн в місяць, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття, а також кошти на її утримання в сумі 10 000 грн в місяць до досягнення їх спільної дитини ОСОБА_3 трьох років.

Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак з червня 2019 року проживають окремо. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач протягом часу окремого проживання матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також не бере участь у його житті та вихованні, не допомагає доглядати за ним, тобто не виконує свої батьківські обов`язки належним чином. Весь тягар по утриманню сина лежить на позивачу, відповідач добровільно не надає їй та сину допомоги, яка б дозволяла забезпечувати належні умови життя, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

09 березня 2021 року позивач збільшила свої позовні вимоги щодо розміру аліментів на утримання сина подавши до суду відповідну Заяву про збільшення позовних вимог та просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 40 000 грн в місяць, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ним повноліття.

31 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала до суду Клопотання про зазначення у рішенні суду суми аліментів також у еквіваленті в євро по курсу НБУ на день проголошення рішення, оскільки відповідач є громадянином Італійської Республіки.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм правом, передбаченим нормою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, та не подав до суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник-адвокат Водоп`ян Т.В. позовні вимоги з урахуванням Заяви про збільшення позовних вимог та Клопотання про зазначення у рішенні суду суми аліментів також у еквіваленті в євро по курсу НБУ на день проголошення рішення підтримали повністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що через фізичне насильство зі сторони відповідача та постійні конфлікти вона з чоловіком спільно не проживають і на даний час син перебуває на повному її утриманні. Відповідач добровільно не надає їй та сину допомоги, хоча його матеріальний рівень не погіршився, він працює, проживає в тому ж будинку, постійно відпочиває. Рахує, що відповідач фінансово спроможний сплачувати аліменти у зазначеній сумі і такий розмір аліментів дозволить надати дитині кращий рівень життя та розвитку, та забезпечити той рівень життя, який він мав проживаючи в Республіці Італія до червня 2019 року.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник за договором про надання правової допомоги №242 від 02.02.2021 року, укладеного між Юридичним об`єднанням ТОВ Фірма Законне право, яке діє відповідно до договору про надання адвокатських послуг від 22.01.2021 року укладеного з ОСОБА_2 , та адвокатом, ОСОБА_4 у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечувала проти заявлених позовних вимог. Зазначила, що матеріальний стан позивача на даний час значно погіршився і він не має змоги сплачувати аліменти у тій сумі, що просить позивач. Крім того, вказала, що позивач визнає позов частково і згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 250 євро в місяць.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом установлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що 15 вересня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану у м. Алессандрія (Італійська Республіка), про що зроблено відповідний актовий запис № 110 u, частина 1, серія 1, рік 2016 (а.с.7-10 ).

У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився їх спільний син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується Витягом з Книги реєстрації актових записів про народження, актовий запис №188 відділ 1 частина 1 серія А рік 2017, місто Алессандрія (а.с. 11-14).

Судом встановлено, що позивач з малолітнім сином проживають окремо від відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 у добровільному порядку матеріальної допомоги сину не надає. Доказів на спростування даної обставини суду не надано.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що син потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з розвитком дитини, харчуванням, придбанням одягу, відпочинком, медичним обслуговуванням та забезпечення дитині належних умов життя, оскільки її матеріальне становище не може повністю гарантувати такі умови.

Малолітній ОСОБА_3 три рази на тиждень відвідує розвиваючі заняття в центрі розвитку дітей та підлітків Savva Nation, відвідує три рази на тиждень заняття з англійської мови, що підтверджено відповідними довідками долученими позивачем до Заяви про збільшення позовних вимог.

Аліментні зобов`язання між батьками і дітьми в Україні регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, тобто досягнення 18 років ( стаття 180).

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При цьому за змістом ст.141 Сімейного Кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно приписів ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно ч.2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом також враховуються міжнародні норми права у сфері захисту дітей.

Так, частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини - Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітнього сина сторін, враховуючи той факт, що дитина проживає разом з позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок позивача полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, враховуючи вік сина, суд рахує за вірне визначити розмір аліментів в розмірі 33 000 грн., що в еквіваленті до євро становить 1000 євро ( курсу НБУ на 07.06.2021 з розрахунку 33,0635 грн за 1 євро). Даний розмір аліментів відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

З досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що матеріальне становище відповідача є стабільно високим.

Так відповідач є одноосібним засновником та керівником підприємницької юридичної особи «Греко Паоло», що підтверджується Витягом з реєстру підприємств Палати торгівлі, промисловості, ремесла та сільського господарства міста Алессандрія (а.с.16-26 ).

За 2018 рік дохід фірми ОСОБА_2 становив 43156,20 євро. (контрольний баланс), при чому безвідсоткова позика засновникам (тобто єдиному засновнику ОСОБА_2 ) становить 250 500 євро (контрольний баланс рядок 34801), що підтверджується Контрольним балансом за 2018 рік (а.с.27-32) .

Відповідачу належить житловий будинок площею 150 м.кв., який облаштований дорогими меблями та побутовою технікою, в дворі знаходиться басейн, що підтверджено Витягом з кадастру нерухомості 20.09.2019 року (а.с. 98-109) та відповідними світлинами (а.с.92-97) .

Також відповідачу ОСОБА_2 належить п`ять транспортних засобів, що стверджується Довідкою з автомобільного реєстру та відомостей з департаменту наземного транспорту (а.с.127-144), а саме:

- автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_1 MERCEDES BENZ 166 А240Р1 НОМЕР_2 , вартість 70 000 євро, зареєстрований 26.01.2018;

- автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_3 MERCEDES BENZ 166 A3BFP1 НОМЕР_4 , вартість 73 500 євро, зареєстрований 26.01.2018;

- автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрований 07.02.2017;

- автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований 07.03.2017;

- автомобіль реєстраційний номер НОМЕР_7 , зареєстрований 09.02.2006.

Судом досліджено виписки одного із банківських рахунків відповідача в банк Кредіт Агріколь, з якого вбачається, що за період з 30.06.2017 по 31.07.2019 надходження становили 5128,82 євро; за період з 30.09.2017 по 31.12.2019 надходження становили 8226, 21 євро (а.с.145-152).

Суд враховує також, що достойне матеріальне становище та високі доходи відповідача підтверджується також його витратами.

Так, витрати на проживання в готелях під час відпочинку ОСОБА_2 склали: за проживання та харчування в готелі Le MERIDIN з 14 серпня 2017 року по 24 серпня 2017 сума 5900 євро (рахунок-фактура 544563/0 від 20.08.2017), за проживання та харчування в готелі Hostellerie Du Cheval Blanc p 26/12/2016 пo 30/12/2016 - 1493 євро, за проживання в готелі ОСОБА_5 2-4 серпня 2019 року - 531 євро, за проживання в готелі АДРЕСА_1 ночі на 2-х осіб з 12.08.2019 по 15.08.2019 1320 євро; 403 євро за 05.01.2019, за проживання в готелі Навона 14.06.2019-16.06.2019 - 300, 00 євро.

Витрати на подорожі складають: рахунок на проїзд Америкен експрес від 03.07.2017 на суму 376 євро; 08.05.2019 на суму 269 євро; 13.06.2019 на суму 374 євро; 31.07.2019 на суму 429,60 євро; 07.08.2019 на суму 471,77 євро; на залізниці 04.04.2019 - 144,00 євро.

Лише за літо 2019 року відповідач витратив на проїзд та проживання на відпочинку близько 3500 євро.

Крім того, про високий рівень фінансового забезпечення відповідача ОСОБА_2 також свідчить укладений ним Договір з ОСОБА_6 , яким передбачено надання коштів на розміщення реклами на 100 автомобілях під час проведення ралі 6 - 7.02.2016 та на автомобілях та інших об`єктах в 2-й день ралі 06 листопада 2016 року. Вартість розміщення реклами становить 264 000 євро (договір від 10 січня 2016). Аналогічні договори укладались відповідачем і в наступні роки про що свідчать рахунки на сплату коштів Loran SRL від 14.05.2018 на суму 42 700 Євро; 12.06.2018 на суму 42 700 Євро; 10.07.2018 на суму 42 700 Євро (а.с.110-124).

Тому, враховуючи положення ч. 1 ст. З Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд виходить з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Суд констатує, що встановлені обставини, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, дають підстави вважати, що матеріальне становище відповідача є належним і достатнім для того, щоб сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1000 (одна тисячі) євро, що в перерахунку на гривні на дату ухвалення рішення становить близько 33 000 грн.

Посилання представника відповідача на те, що матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 на даний час значного погіршилось по відношенню до його матеріального стану за 2019 рік, суд не приймає до уваги, оскільки вони нічим не підтверджені.

Відповідач та його представник не спростували обгрунтування позивача та долучені нею докази про фінансовий стан відповідача та належність йому рухомого та нерухомого майна.

Суд рахує, що стиль і рівень життя відповідача вказують на високий рівень його матеріального забезпечення.

Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів (матеріального утримання дружини) на утримання позивача суд враховує наступні норми права.

За приписами ч.1 ст.75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

В силу ст.ст.84 ч.ч.2, 4; 80 ч.1 цього Кодексу дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Встановлені судом обставини матеріального (фінансового) стану відповідача в сукупності із нормами закону вказують на те, що відповідач ОСОБА_2 може утримувати свою дружину до досягнення іх спільною дитиною трирічного віку.

Враховучи всі встановлені обставини, суд визначає розмір такого утримання у розмірі 6600,00 грн. у місяць, що відповідно до курсу НБУ на дату ухвалення рішення становить 200 євро.

Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Процесуальне законодавство України передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б могли спростовувати висновки суду про високий рівень матеріального забезпечення відповідача, стороною відповідача до суду не надано.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі з сторони позивача в сумі 23287,84 грн., суд враховує наступне.

Так до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.8 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З аналізу норм кодексу про витрати на професійну правничу допомогу вбачається, що такими є витрати, сплачені на надання послуг адвокатами, які були понесені у відповідності до укладеного договору про надання правової допомоги та в подальшому підтверджені належними доказами.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, позивач надала здійснений нею розрахунок суми судових витрат, які вона понесла, договір про надання правової допомоги від 10.02.2020 року та додатковий договір від 31.05.2021 року, детальний опис наданих адвокатом послуг та здійснених ним витрат та копії квитанцій, прибуткових касових ордерів і товарних чеків на суму 6487,84 грн.

Суд погоджується з визначеною сумою судових витрат на надання професійної правничої допомоги в розмірі 16800 грн., оскільки позивачем та її представником ОСОБА_7 підтверджено належними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

З визначенням обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і оцінкою їх співмірності з розміром здійснених витрат, у суду питань не виникло.

Однак враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до норми ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати підлягаю до часткового відшкодування за рахунок відповідача в сумі 18400,00 грн. ( 23287,84 х 79% =18400,00)

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави Україна в сумі 768,40 грн., який мала б сплатити позивач при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 178, 258, 259, 264, 265, 274, 278, 279, 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 33000,00 (тридцяти трьох тисяч) гривень у місяць, що відповідно до курсу НБУ з розрахунку 33,0635 грн (за 1 євро) становить 1000 (одна тисяча) євро, з часу пред`явлення позову, тобто з 30 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання позивача у розмірі 6600 (шість тисяч шістсот) гривень у місяць, що відповідно до курсу НБУ з розрахунку 33,0635 грн (за 1 євро) становить 200 (двісті) євро з часу пред`явлення позову, тобто з 30 вересня 2019 року і до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , судові витрати по справі в сумі 18400 (вісімнадцять тисяч чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави Україна судовий судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , НОМЕР_8 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено

17 червня 2021 року

СуддяЛ. А. Грипіч