Ухвала

12 липня 2021 року

м. Київ

справа № 127/25031/20

провадження № 61-5639ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2021 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначене судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з підстав невідповідності змісту касаційної скарги вимогам статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та несплати судового збору.

19 травня 2021 року на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник подав уточнену касаційну скаргу та клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи його тим, що суму судового збору він сплатити неспроможний, а отже, відповідно до статті 136 ЦПК України є підстави для звільнення від сплати судового збору. Зазначав, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 04 лютого 2021 року

№ 231/02-32/50-01-13/11 інформація про його доходи за період з 1 кварталу 2020 року до 3 кварталу 2020 року відсутня.

Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 вересня 2021 року відмовлено з тих підстав, що подана ОСОБА_1 довідка не містить інформації саме про відсутність у ОСОБА_2 доходів, а лише визначає, що інформація про його доходи відсутня, а інших доказів на підтвердження свого майнового стану заявник не подав.

ОСОБА_1 продовжено наданий йому строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 26 квітня 2021 року про залишення його касаційної скарги без руху та запропоновано подати докази про майновий стан вцілому (наприклад, відомостей: про отримання чи неотримання пенсії, грошового утримання чи інших видів доходів, з яких не утримуються суми податки, про відсутність нерухомого та рухомого майна, про склад сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунках коштів тощо).

26 червня 2021 року на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків інформація про його доходи за період з 1 кварталу 2020 року до 1 кварталу 2021 року відсутня. Крім того, зазначає, що виплата пенсії не є доходом, а є соціальною виплатою.

Верховний Суд дійшов висновку про необхідність визнання касаційної скарги неподаної та її повернення заявнику, виходячи з такого.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Заявник після відмови йому у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору судовий збір не сплатив.

Водночас його аргументи про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору з огляду на його майновий стан Верховний Суд відхиляє з огляду на таке.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплати судового збору на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

На зауваження суду про неподання конкретних доказів свого майнового стану заявник таких доказів не подав, обмежившись твердженням про те, що він отримує пенсію, яка за своєю суттю не є доходом, та без зазначення розміру такої пенсії.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або яку отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Отже, пенсія не є соціальною виплатою, а є щомісячною грошовою виплатою особи, яка досягла пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або яку отримують члени її сім`ї.

Водночас, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах: (Kniat v. Poland) «Княт проти Польщі» від 26 липня 2005 року, пункт 44; (Jedamski and Jedamska v. Poland) «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Верховний Суд виходить з того, що заявник не надав доказів його майнового стану, в тому числі розміру його пенсії, а відповідно не довів неспроможність сплати судового збору за подання касаційної скарги, який є порівняно незначним.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що аналогічне клопотання про звільнення від сплати судового збору з подібною за змістом довідкою про підтвердження майнового стану заявника вже було розгляну та надано оцінку.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Заявник просилається на наявність окремих судових рішень, якими його було звільнено від сплати судового збору, проте за відсутності відомостей про майновий стан заявника при зверненні до Верховного Суду з цією касаційною скаргою, ці доводи самі по собі не можуть бути аргументами для звільнення позивача від сплати судового збору у порівняно незначному розмірі.

ЄСПЛ зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», № 11681/85.

Ураховуючи наведене, а також те, що подані заявником відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків про відсутність інформації про доходи за період з 1 кварталу 2020 року до 1 кварталу 2021 року не свідчать про фактичну відсутність жодних доходів у заявника, інших відомостей про фактичний майновий стан, наявність рухомого чи нерухомого майна та майнових прав, розміру пенсії, коло утриманців, склад сім`ї тощо, що підтверджує його скрутний майновий стан, заявник не надав, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Верховного Суду від 26 квітня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху в повному обсязі не виконана.

Отже, оскільки заявник не виконав вимоги ухвали про залишення його касаційної скарги без руху щодо необхідності сплати судового збору це унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі (Golder v. the United Kingdom) «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

За правилами частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2021 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Яремко