Справа № 700/277/21
Провадження № 2/700/203/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І.О.,

розглянувши відкритому у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в смт.Лисянка цивільну справу №700/277/21, провадження №2/700/203/21 за позовом ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

Від позивача 24.06.2021 року надійшла заява про уточнення позовних вимог.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,075 га.

За життя ОСОБА_2 залишив заповіт, згідно якого заповів житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Будучи спадкоємцем за заповітом та бажаючи прийняти спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна та про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, під час вищевказаних дій позивачу було відмовлено, через розбіжності у написанні адреси будинку та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Крім того, спадкоємець другої частини житлового будинку ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території, та його спадкоємці позивачу невідомі.

З огляду на вищевикладене, позивач вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , а саме 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,075 га для обслуговування вказаної частини житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач представник Лисянської селищної ради, Звенигородського району, Черкаської області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть від 01.04.2010 року серії НОМЕР_1 ). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої належить житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,15 га .

Із заповіту №2557 посвідченого державним нотаріусом Лисянської державної нотаріальної контори від 30.05.2008 року, вбачається, що за життя ОСОБА_2 залишив заповіт, згідно якого заповів житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 у рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 та фактично прийняла спадщину, оскільки звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна, проживала до дня смерті спадкодавця у спадковому будинку, здійснювала догляд за будинком та здійснила поховання ОСОБА_2 за власний рахунок, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лисянської селищної ради Звенигородського (Лисянського) району, Черкаської області від 15.03.2021 року №393.

Однак, під час звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено,через розбіжності у написанні адреси будинку та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.03.2021 року №371/02-31.

Крім того, спадкоємець другої частини житлового будинку ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території, та його спадкоємці позивачу невідомі.

За таких обставин, позивач як спадкоємець за заповітом, яка фактично вступила в управління спадковим майном, вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів частини 1 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб спадкоємцям).

Згідно ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно п. г ч. 1 ст.81 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Статтею 131 ЗК України, передбачено право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування та інших цивільно-правових угод.

В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді справ даної категорії, слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи.

Відповідно до п.22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. (із змінами, внесеними згідно з постановою ПВС України №2 від 19.03.2010 р.), відповідно до ст.1225 ЦК України і ст.131 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

Статтею 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З інформаційної довідки Лисянської державної нотаріальної контори від 07.05.2021 року №64629502 вбачається, що згідно даних зі Спадкового реєстру спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа від 20.07.2010 року за №167/2010 року на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Зважаючи на наведені обставини, суд дійшов висновку, що за позивачем, слід визнати право власності на спадкове майно на Ѕ частину частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та з1/2 частку земельної ділянки, що становить 0,075 га, для обслуговування вказаної частини житлового будинку відповідно до державного акта серії ЧР №006703 від 08.04.2003 року, що залишилися після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 750,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.392, 1262, 1268, 1270,1274, 1296 ЦК України, ст.ст.3, 6, 7, 10, 12, 259, 264 -266, 269 ЦПК України, ст.ст.120, 131 ЗК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що становить 0,075 га для обслуговування вказаної частини житлового будинку відповідно до державного акта серії ЧР №006703 від 08.04.2003 року, що залишилися після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть видане 01.04.2010 року серії НОМЕР_1 ).

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 ) 50 відсотків судового збору, що становить суму 750,00 грн (сімсот п"ятдесят гривень 00 копійок) сплаченого згідно квитанції № 0.0..1 від 29.04.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М.Яценко