Справа № 490/6630/18
н/п 2/490/1182/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі Бондаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, треті особи Садівниче товариство «Маяк», КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентарізації»,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, у якому просила визнати спільною сумісною власністю транспортний засіб - автомобіль Dainatsu Terios державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, дачний будинок, розташований на земельній ділянці № НОМЕР_2 в межах СТ «Маяк» на території Себінської селищної ради, прилади для облаштування квартири, меблі, побутову техніку, інше майно, вказане в додатку №1 до позовної заяви, 50% вартості в статутному капіталі ТОВ «Акцент-Автоюг», 100% вартості виконаних будівельних робіт і використання матеріалів при проведенні капітального ремонту в квартирі АДРЕСА_1 ; в порядку розподілу спільного майна подружжя виділити у її власність вказаний автомобіль, дачний будинок, прилади для облаштування квартири, меблі, побутову техніку, інше майно (за переліком додатку №1), 50% вартості в статутному капіталі ТОВ « Акцепт-Юг», 100% вартості виконаних робіт і використання матеріалів при проведенні капітального ремонту у квартирі АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості частки у спільному майні подружжя - 495 203,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 03.09.2018 року дана справа передана на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою від 06.09.2018 року дана позовна заява залишена без руху.

01.10.2018 року на виконання даної ухвали позивачкою направлена до суду позовна заява у новій редакції з розрахунком вартості грошової компенсації, та копія державного акту на право власності на земельну ділянку ЯГ № 612244. Надані клопотання про забезпечення позову шляхом витребування доказів.

Позовні вимоги позивачем не змінені.

Ухвалою від 05.10.2018 року дана позовна заява залишена без руху для сплати в тому числі судового збору.

На виконання ухвали позивачем надана уточнююча позовна заява зі сплатою судового збору 05.11.2018 року.

При цьому, третіми особами позивач вказала Садове товариство «Маяк», та КМБТІ.

Після виконання вимог ст.ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 19.02.2019 року.

03.01.2019 року ОСОБА_2 направив на адресу суду відзив на позов, у якому просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.02.2019 року задоволено клопотання позивача та постановлено про витребування від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвої Н.П. правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 , витребувано від Регіонального сервісного центру МВС України правовстановлюючі документи на спірний автомобіль, та від СТ «Маяк» правовстановлюючі документи на дачний будинок, розташований на земельній ділянці 39 в межах СТ «Маяк» на території Себінської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

У підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 01.04.2019 року.

05.03.2019 року ОСОБА_1 направила на адресу суду відповідь на відзив ОСОБА_2

02.04.2019 року на адресу суду надійшла відповідь регіонального сервісного центру в Миколаївській області щодо реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 .

У підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 30.05.2019 року у зв`язку з невиконанням у повному обсязі ухвали від 19.02.2019 року.

30.05.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для можливості врегулювання спору.

Аналогічна заява позивача надійшла до суду 30.05.2019 року, у зв`язку з чим слухання справи відкладено на 18.06.2019 року.

05.06.2019 року на адресу суду приватним нотаріусом Яковлєвою Н.П. направлено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 21.12.2001 року.

Сторони не з`явились, у зв`язку з перебуванням судді у складі колегії по кримінальному провадженні № 490/9438/ 13 по обвинуваченню ОСОБА_3 , планової відпустки судді, дата наступного засідання визначена на 16.10.2019 року.

16.10.2019 року від сторін, в особі їх представників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення слухання справи, так як сторони перебувають на стадії укладення мирової угоди.

Слухання справи відкладено на 12.12.2019 року.

12.12.2019 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи для оформлення документів ОСОБА_2 .

Слухання справи відкладено на 07.05.2020 року, з врахуванням знаходження судді у відпустці.

06.05.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з оформленням документів ОСОБА_2 та складної епідемічної ситуації як в Україні, так і в м. Миколаєві.

Сторони до засідання 07.05.2020 року не з`явились.

Ухвалою суду від 07.05.2020 року закрито підготовче судове засідання, та справа призначена до судового розгляду на 13.08.2020 року.

12.08.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з оформленням документів ОСОБА_2 .

Сторони до судового засідання не з`явились, слухання справи відкладено на 02.11.2020 року.

Сторони до судового засідання не з`явились, від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з оформленням відповідачем документів та враховуючи складну епідемічну ситуацію.

Сторони до судового засідання 02.11.2020 року не з`явились, та слухання справи відкладено на 09.02.2021 року.

09.02.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з оформленням документів ОСОБА_2 .

Слухання справи відкладено на 13.04.2021 року.

06.04.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з оформленням документів ОСОБА_2 та враховуючи епідемічну ситуацію.

Сторони до судового засідання не з`явились.

Слухання справи відкладено на 23.06.2021 року.

Сторони до судового засідання не з`явились. Від позивача надійшла 18.06.2021 року заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з оформленням документів ОСОБА_2 .

За приписами ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

3. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Як зазначено в ст. 10 цього Кодексу, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, заявник як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги, що справа не знаходить вирішення з 29.11.2018 року внаслідок переважно процесуальної поведінки позивача щодо неодноразових клопотань про відкладення розглдяду справи для мирного врегулювання спору та, у тому числі відкладення розгляду справи в результаті карантину.

Враховуючи необхідність вирішення справи у розумні строки, суд вважає, що достатніх правових і фактичних підстав для відкладення слухання справи на цей час немає, а доводи клопотання є непереконливими.

Згідно ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із відповідними змінами, з 12.03.2020 на території всієї України установлено карантин.

Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», внесені зміни до Цивільного процесуального Кодексу України, а саме: розділ XII «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Законом України № 731-IX від 18.06.2020 п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Згідно розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Встановлений вказаним Законом строк сплинув 06.08.2020 року.

Чинним процесуальним законодавством або судом для позивачів чи третіх осіб у цій справі не встановлювались строки для вчинення певних процесуальних дій в період карантину, тому підстав для продовження таких строків суд не вбачає.

Слід відмітити, що до жодної із заяв про відкладення розгляду справи позивач доказів поважності причин неявки не подавали. Всі заяви містять загалом ідентичні доводи та неточні дані про карантинні обмеження, які на їх думку, унеможливлюють її прибуття до суду. При цьому у судових засіданнях представник позивача особисто приймала участь, що вказує на можливість такої явки і відсутність перешкод для прибуття учасника процесу до приміщення суду.

В клопотанні позивач недостатньо конкретизувала, які саме карантинні обмеження перешкоджають їй з`явитись в судове засідання, а сам факт наявності на території України карантину підставою для відкладення розгляду справи бути не може.

Наведені у клопотанні відомості щодо умов карантину та нормативно-правових актів щодо карантинних обмежень дійсності частково не відповідають.

При цьому, неодноразово оприлюднювалась інформація щодо способів реалізації прав учасників судових розглядів щодо участі в судових засіданнях, зокрема шляхом особистої участі із застосуванням засобів індивідуального захисту або у режимі відеоконференції. Позивач не зверталась до суду із клопотаннями про забезпечення участі у розгляді справи в режимі відеоконференції, до суду особисто не з`являлась.

Наведені у заявах обставини, на думку суду, не свідчать про неможливість участі у судових засіданнях, оскільки обмеження, впроваджені у зв`язку з карантином не перешкоджали позивачу та третім особам з`явитись до суду особисто або прийняти участь у розгляді справи іншим процесуальним способом.

Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи. Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 6.09.2018, справа №552/2378/17).

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Зловживаючи процесуальними правами, особа може вдатися до дезінформації суду. Мова йде про неповідомлення суду відомостей, які мають значення для справи, введення суду в оману, свідоме викривлення фактів у заяві (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України»).

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

«Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законнім діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій» (окрема думка судді Валентини Сімоненко щодо постанови ВС від 02 жовтня 2019 року у справі №750/3021/18).

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Враховуючи те, що існує спір між сторонами, позивач не подавала заяви про розгляд справи за її відсутності, суд вважає, що розгляд справи по суті без сторони позивача не є можливим, це буде суперечити рівності сторін та можуть бути порушені права сторін, а також не буде можливості повно та всебічно розглянути справу.

Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Відповідно до статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позов без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

ВС роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Суд зауважив, що правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності заявника (постанова Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 310/12817/13).

Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на розумні строки розгляду справ, та те, що позивач не з`являється в суд для розгляду справи без підтвердження поважності неявки, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 257, 158 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, треті особи Садівниче товариство « Маяк «,Комунальне підприємство «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова