Дата документу 13.07.2021 Справа № 317/710/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/710/18
Провадження №22-ц/807/2055/21
Головуючий в 1-й інстанції Ачкасов О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 лютого 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено08 лютого 2021 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_3 , треті особи: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 06.11.2015 р. між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № Р99.211.71981. Згідно із Кредитним договором відповідач отримав кредит у розмірі 36000 грн., зі сплатою 22 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Станом на 17.11.2016 року відповідач не повернув банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 37456,41 грн. 17.11.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 17/11-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору) з 17.11.2016 р., а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Також, 28.02.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СЕРЕТ», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № Р99.211.71981 від 06.11.2015, за яким відповідач являвся боржником. Станом на 28 лютого 2017 року загальна заборгованість за кредитним договором Р99.211.71981 становила 37356,41 грн., у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_6 помер, тому судом, за клопотанням позивача були залучені до участі у справі правонаступники спадкодавця, а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_3 , та треті особи: ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 08 лютого 2021 року, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_3 , третя особа: Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , про стягнення боргу за кредитним договором, - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, суд першої інстанції керувався редакцією ч.2 ст. 1281 ЦК України, яка на момент ухвалення рішення у справі не була чинною. Правовідносини у сторін справи існували на момент ухвалення оскаржуваного рішення та продовжують існувати, оскільки кредитна заборгованість не погашена. Спадкоємцям ОСОБА_6 було відомо про невиконання зобов`язань померлого, ще до залучення їх до участі у справі у якості відповідачів, тому висновку суду щодо передчасності вимог позову є хибними. Доводити вартість та обсяг спадкового майна повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, тому висновки суду про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано у спадок та якої вартості, суперечать вимокам закону.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 уклав 06.11.2015 р. кредитний договір № Р99.211.71981 з Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та згідно меморіального ордеру № Р99.211.71 від 06.11.2015 р. ОСОБА_6 отримав 36000,00 грн. у Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк».

Згідно копії договору факторингу №17/11-1 від 17.11.2016 р., між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк»,17.11.2016 р. укладено договір факторингу № 17/11-1. Згідно умов Договору факторингу Клієнт (первісний кредитор, Банк) відступив (передав у власність) Факторові (новому кредитору, позивачу) з 17.11.2016 р., а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Згідно копії договору факторингу № 28/02-1 від 28.02.2017 р., між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СЕРЕТ», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», відповідно до чинного законодавства України, 28.02.2017 р. був укладений Договір факторингу № 28/02-1, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № Р99.211.71981 від 06.11.2015, за яким відповідач являється боржником.

Відповідно до довідки - розрахунку станом на 22.02.2018 р. ОСОБА_6 мав заборгованість у розмірі 37356,41грн.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27.06.2018 р. провадження у цій справі було зупинено у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», був повідомлений своєчасно та належним чином про смерть відповідача ОСОБА_6 , оскільки 09.07.2018 р. отримав ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області про зупинення провадження у справі у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_6 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

28.02.2019 р. ухвалою суду провадження у справі було відновлено.

Згідно копії спадкової справи №209/2018, яка була заведена Запорізькою районною державною нотаріальною конторою 10.07.2018 р., спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_1 , яка 09.11.2018 р. звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_7 , законним представником якої є ОСОБА_3 , 10.07.2018 р. звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_1 , про що надали заяви нотаріусу.

ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте на час відкриття спадщини була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_6 .

Як вбачається з копії спадкової справи позивач лише 07.11.2019 року подав до Запорізької районної державної нотаріальної контори претензію кредитора, яка була зареєстрована за №1886/02-14, спадкова справа за №209 за 2018 рік, тобто з пропущенням шестимісячного строку на прийняття претензії, оскільки відповідач помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а повідомлений був позивач про смерть відповідача 09.07.2018 р., тобто позивач завчасно дізнався про смерть відповідача, та мав достатньо часу для звернення до нотаріальної контори з претензією до спадкоємців.

Крім претензії Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», у матеріалах спадкової справи також міститься претензія кредитора ОСОБА_3 , яку вона подала 04.09.2018 р., загальний борг боржника ОСОБА_6 перед ОСОБА_3 , згідно претензії складає 70205,37 грн., у тому числі заборгованість по аліментам станом на 10.06.2018 р., складає 32305,91 грн.

Крім того, є претензія кредитора ОСОБА_10 , яку він подав до нотаріальної контори 04.09.2018 р., загальний борг боржника ОСОБА_6 перед ОСОБА_10 , згідно претензії складає 138760,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач лише 07.11.2019 року подав до Запорізької районної державної нотаріальної контори претензію кредитора, яка була зареєстрована за №1886/02-14, спадкова справа за №209 за 2018 рік, тобто з пропущенням шестимісячного строку на прийняття претензії, оскільки відповідач помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а повідомлений був позивач про смерть відповідача 09.07.2018 р. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Звернення кредитора з вимогою про стягнення боргу за кредитним договором з правонаступника (спадкоємця) боржника до відмови спадкоємця задовольнити вимоги одним платежем чи до фактичних дій, які свідчать про відмову є передчасним і є формальною підставою для відмови суду у задоволенні позову у зв`язку із захистом прав у спосіб, не визначений законодавством. Зокрема, зобов`язання спадкоємців боржника не є солідарними. Позовна заява позивача не містіть вимоги яку саме суму боргу боржника спадкодавця за кредитним договором потрібно сплатити кожному спадкоємцю.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 4 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27.06.2018 р. у цій справі, провадження було зупинено у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», був повідомлений своєчасно та належним чином про смерть відповідача ОСОБА_6 , оскільки 09.07.2018 р. отримав ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області про зупинення провадження у справі у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_6 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.66).

Відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України (в редакції на час оповіщення позивача про смерть ОСОБА_6 ), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Із копії спадкової справи долученої до матеріалів справи вбачається позивач лише 07.11.2019 року подав до Запорізької районної державної нотаріальної контори претензію кредитора, яка була зареєстрована за №1886/02-14, спадкова справа за №209 за 2018 рік, тобто з пропущенням шестимісячного строку на прийняття претензії.

Судом першої інстанції, вірно застосовано норми статті 1281 ЦК України в редакції, яка діяла до 04 лютого 2019 року, коли набрав чинності Закон України "Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування" від 03 липня 2018 року № 2478-VIII, оскільки спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , а про смерть відповідача, позивачу стало відомо 09 липня 2018 року, при цьому строк пред`явлення вимог до спадкоємців сплинув ще до набрання чинності вищевказаним Законом.

Подібний висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 364/289/19(провадження № 61-20902св19).

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо відмови у задоволенні вимог позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 08 лютого 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 15 липня 2021 року

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков