Справа № 712/8911/19
Провадження № 2/712/81/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Романенко В.А.

за участю секретаря Назаренко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання прибудови самовільно збудованою, припинення спільної часткової власності та виділ майна в натурі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання прибудови самовільно збудованою, припинення спільної часткової власності та виділ майна в натурі, посилаючись на те, що прибудова була збудована ОСОБА_7 з порушенням будівельних норм, а тому є самовільно збудованою.

На даний час рішення народного суду в місті Черкаси від 17 квітня 1972 та 17 липня 1972 року чинні, тому саме відповідно до цих рішень самовільно прибудований будинок «А штрих 1» не ввійшов в розрахунок часток.

Оскільки самовільно збудований будинок «А штрих 1» не відповідає дозвільним документам (рішенню № 310 виконкому Черкаської міської Ради депутатів трудящих від 21 квітня 1971 року) рішенням народного суду в місті Черкаси від 17 квітня 1972 та 17 липня 1972 року та вимогам п. 3.36, п. 3.37 чинних на той час (1971 р.) СНиП ІІ-Л.1-71 «Жилые здания. Нормы проектрирования», входити до складу домоволодіння площею 696 кв.м., а сааме будинку «А-1» по АДРЕСА_1 не може.

На даний час співвласниками цілого житлового будинку «А-1» 1950 року побудови з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_8 є власницею 7/50 частини житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі договору дарування № 2815 від 19.08.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Малою Н.А.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 01.12.2018 року ОСОБА_3 є співвласником 23/100 частин та ОСОБА_1 є власником 23/100 частин житлового будинку «А-1» з відповідною частино. надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно од договору дарування частини житлового будинку від 01.12.2018 року ОСОБА_1 є співвласником 12/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, у володінні ОСОБА_3 знаходяться приміщення (відповідно до технічного плану будинку): 1-1 площею 1,9 кв.м., 1-2 площею 2,4 кв.м., 1-3 площею 12,5 кв.м., 1-7 площею 9,7 кв.м.

У володінні ОСОБА_2 знаходяться приміщення: 3-1 площею 9,3 кв.м., 3-2 площею 4,1 кв.м., 3-3 площею 11,3 кв.м., 3-4 площею 6,2 кв.м., погріб літ. Д.

У володінні ОСОБА_1 знаходяться приміщення: 1-4 площею 7,0 кв.м.., 1-5 площею 17,7 кв.м, 1-6 площею 10,2 кв.м., огорожа 1-3, 5, замощення І.

Тому позивачі вважають, що вони, як співвласники, мають права на виділ у натурі частки із спільного майна, а саме: приміщень у будинку АДРЕСА_2 , які належать їм на праві спільної часткової власності.

Також зазначають, що за наявності однієї адреси, між сторонами виникають деякі складнощі в оформленні юридичних документів.

Просять визнати прибудову «А штрих 1» за адресою: АДРЕСА_1 самовільно збудованою.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_2 та виділити в натурі ОСОБА_3 , яяк квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 26.5 кв.м., житловою площею 9,7 кв.м., що складається з таких приміщень: приміщення 1-1 площею 1,9 кв.м.;приміщення 1-2 площею 2,4 кв.м.; приміщення 1-3 площею 12,5 кв.м.; приміщення 1-7 площею 9,7 кв.м.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_2 та виділити в натурі ОСОБА_2 , як квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 15,5 кв.м., що складається з таких приміщень: приміщення 3-1 площею 9,3 кв.м.; приміщення 3-4 площею 6,2 кв.м.; погріб літ. Д.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_2 та виділити в натурі ОСОБА_1 , як квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 39,2 кв.м., що складається з таких приміщень: приміщення 1-4 площею 7,0 кв.м.; приміщення 1-5 площею 17,7 кв.м.; приміщення 1-6 площею 10,2 кв.м.; приміщення 3-2 площею 4-1 кв.м.; приміщення 3-3 площею 11,3 кв.м.; огорожа 1-3, 5; замощення І.

Стягнути з відповідачів на користь позивачів суму сплаченого судового збору.

19.11.2019 року позивачі уточнили позовні вимоги та просять суд визнати прибудову «А штрих 1» за адресою: АДРЕСА_1 самовільно збудованою.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_2 та виділити в натурі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 : приміщення 1-1 площею 1,9 кв.м.; приміщення 1-2 площею 2,4 кв.м.; приміщення 1-3 площею 12,5 кв.м.; приміщення 1-4 площею 7,0 кв.м.; приміщення 1-5 площею 17,7 кв.м.; приміщення 1-6 площею 10,2 кв.м.; приміщення 1-7 площею 9,7 кв.м.; приміщення 3-1 площею 9,3 кв.м.; приміщення 3-2 площею 4,1 кв.м.; приміщення 3-3 площею 11,3 кв.м., приміщення 3-4 площею 6,2 кв.м.; погріб літ. Д; огорожа 1-3, 5; приміщення І, загальною площею 92,3 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., що становить будинок літ. «А-1» 1950 року побудови, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з залишенням йому юридичної адреси.

Стягнути з відповідачів на користь позивачів суму сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу, сума яких буде долучена до матеріалів справи після їх вирахування.

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в позові відмовити.

ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в позові відмовити.

Відповідачами надано суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання прибудови самовільно збудованою, виділ майна у натурі та припинення права спільної часткової власності повністю, посилаючись на те, що частки співвласників домоволодіння не узгоджуються між собою та не складають 1, то реальний поділ домоволодіння відповідно до часток співвласників є неможливим.

Вони категорично не погоджуються із запропонованим позивачами варіантом виділу їх часток у натурі, оскільки вважають його несправедливим та таким, що не відповідає реальним часткам співвласників у домоволодінні.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2021року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання прибудови самовільно збудованою, припиненн спільної часткової власності та виділ майна в натурі в частині позовної вимоги про визнання прибудови «А штрих-1» за адресою: АДРЕСА_1 самовільно забудованою - залишено без розгляду.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника КП «ЧООБТІ», оглянувши інвентаризаційну справу на домоволодіння АДРЕСА_2 , суд приходить до наступного.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 грудня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 липня 2016 року встановлено, що відповідно до рішення народного суду м. Черкаси по цивільній справі № 2-14/1972 року від 17.04.1972 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 було розірвано. Визнано за ОСОБА_10 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням народного суду м. Черкаси по цивільній справі № 2-1021/72 року від 17.07.1972 року було виділено ОСОБА_10 1/2 частина будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 натурі приміщення 1-3 пл.7,5 м2, 1-5 пл.17,7 м2, веранду а2 приміщення 1-2 пл. 4,6 м2, 62% сарая «Б» площею 3,27х3,05м., ворота №1-50%, огорожа №2 50%, огрожа №3 50%, замощення 1 50%. Виділено ОСОБА_7 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в АДРЕСА_1 натурі приміщення 1-6 пл. 11,6 м2, 1-7 пл. 6,2 м2, приміщення 10-4 пл. 3,8 м2, сіни а-100%, сіни а1- 100%, крильце 10,0, погріб Д 100%, ворота №1-50%, огорожа №2 50%, огорожа №3 50%, замощення 1 50% і 38% сарая «Б» розміром 2х3,05 м, водоколонку, вбиральню і двір залишити в спільному користуванні. Земельна ділянка пл. 210 м. розділена між сторонами навпіл, виділивши кожному по 105 м2.

ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_11 придбала 1/2 частину будинку з належною частиною надвірних будівель в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором від 04.11.1972 року, який був посвідчений старшим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Дрюченко В.Г.

ОСОБА_7 , якому на підставі рішення народного суду м. Черкаси від 17.04.1972 року належала 1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_1 , зробив прибудову до своєї частини домоволодіння. Дозвіл на прибудову наданий рішенням міськвиконкому № 310 від 21.04.1971 року.

Рішенням виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17.05.1973 року було вирішено прийняти в експлуатацію, визнати право власності на прибудови та затвердити ідеальні долі між співвласниками по їх згоді в домоволодіннях: АДРЕСА_1 за гр.гр. ОСОБА_11 6/25 та ОСОБА_7 19/25. Рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 17.05.1973 року № 363 (15) не було оскаржене та скасоване, а тому не припиняло свою чинність.

На підставі вказаного рішення виконкому ОСОБА_11 та ОСОБА_7 були видані свідоцтва на право особистої власності, зокрема, ОСОБА_11 30.08.1973 року було видано свідоцтво № НОМЕР_1 на право особистої власності на 6/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 - № 143.

У подальшому, ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_12 купила 13/50 частин будинку з належною частиною надвірних споруд в АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Лубенською В.І. 31.01.1975 року.

Після смерті ОСОБА_12 вказану частину будинковолодіння успадкувала ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 09.06.1987 року.

ОСОБА_13 продала, а ОСОБА_11 купила 13/50 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці розміром 696 м2. На вказаній земельній ділянці розташований один одноповерховий будинок дерев`яний, обкладений цеглою, загальна житлова площа якого 53,7 м2 , чотири сараї під літ «Б», «б», «В», «Е», льох «Д», огорожа, відмостка, договір посвідчений старшим нотаріусом першої Черкаської державної нотаріальної контори Лубенською В.І. 30.06.1987 року.

ОСОБА_11 подарувала ОСОБА_3 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовано: житловий будинок А-1 пластовий, обкладений цеглою, житловою площею 60,1 м2, сараї Б,В,Е, погріб Д, вбиральня Г,Ж, огорожа №1-4, відмостка І, сарай б, житлова прибудова А1-1, житлова прибудова А2-1, ця частина житлового будинку з надвірними спорудами належала держателю ОСОБА_11 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Черкаським МЖУ від 30.08.73 року за №142, договору купівлі- продажу посвідченого першої держнотконторою від 30.06.1987 року та зареєстрованого в Черкаському інвентарбюро за р.№188, що підтверджується договором дарування від 06.08.1997 року, посвідченим приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. та зареєстрованого в реєстрі № 4605.

ОСОБА_3 подарував ОСОБА_14 13/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , і розташований на земельній ділянці площею 696 м2, житловий будинок А-1 пластовий, обкладений цеглою, житловою площею 60,1 м2, надвірні споруди: сараї Б,В,Е, погріб Д, вбиральня Г,Ж, огорожа №1-4, відмостка І, сарай б, житлова прибудова А1-1, житлова прибудова А2-1, що підтверджується договором від 19.08.1997 року.

ОСОБА_4 (свідоцтво про право на спадщину від 01.08.2005 року серії НОМЕР_2 ) та ОСОБА_5 (свідоцтво про право на спадщину від 01.08.2005 року серії НОМЕР_3 ), стали спадкоємцями ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та успадкували по 1/2 житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . Житловий будинок з прибудовами, дерев`яний, обкладений цеглою, жилою площею 59,8 кв.м. та надвірні споруди: сарай під літ. «В,Е», вбиральня під літ. «Г,Ж» погріб під літ. «Д,З», огорожа під №1-5, замощення І, розташовані на земельній ділянці загальною площею 696 кв.м.

Будинок, який розміщений в АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за: ОСОБА_5 (частка 1/4), ОСОБА_4 (частка 1/4), ОСОБА_11 (частка 6/25), ОСОБА_2 (частка 13/50), що підтверджується довідкою виданою КП ЧООБТІ від 01.11.2010 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.06.2010 року встановлено порядок користування частиною земельної ділянки під городом по АДРЕСА_1 , площею 105 кв.м, що була виділена ОСОБА_7 , розташованою ближче до житлового будинку і знаходиться в контурі між точками тт. 2-т.4 т.5- т. 1 між позивачами ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 відповідно до схеми порядку користування частиною земельної ділянки, що є додатком до висновку №101/371-БТ судової будівельно-технічної експертизи від 12.06.2009 року. Виділено ОСОБА_5 і ОСОБА_4 у користування частину земельної ділянки розташованої біля їх частини будинку в контурі між точками: т.1- т. 2- т. 3 т. 6 т. 1, пропорційно у їх частках домоволодінні площею 67,44 кв.м. Виділено ОСОБА_2 у користування частину вказаної земельної ділянки у контурі між точками: т. 6 т.3 т.4 т.5 т. 6 пропорційно у частці у домоволодінні площею 35,06 кв.м. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_11 не чинити перешкод ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою під городом площею 67,44 кв.м. та під двором площею 486 кв.м.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 29.12.2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 та представника ОСОБА_11 ОСОБА_3 відхилено та рішення від 02.06.2010 року залишено без змін.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року Позов ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Будівельна фірма «Макаренко та Партнери», виконавчого комітету Будищенської сільської ради, державного реєстратора Мацепи Олександра Сергійовича, треті особи ОСОБА_11 , ОСОБА_2 про визнання розрахунку часток недійсним та визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - задоволити частково.

Визнано незаконним та скасувано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 38475286 від 01.12.2017 року прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області Мацепою Олександром Сергійовичем.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зазначеним рішенням встановлено, що 29.11.2018 року ОСОБА_11 та ОСОБА_2 звернулись із заявою про державну реєстрацію права власності на будинок по АДРЕСА_2 .

До заяви додано свідоцтво про право власності від 17.05.1973 року, договір дарування частини житлового будинку, розрахунок ідеальних часток зазначеного будинку, розроблений ПП «Будівельна фірма «Макаренко та партнери», технічний паспорт.

На підставі вказаних документів державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області Мацепою О.С, прийнято рішення від 01.12.2017 року № 38475266 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано за:

- ОСОБА_11 46/100 частин права власності на будинок по АДРЕСА_2 .

- ОСОБА_2 46/100 частин права власності на будинок по АДРЕСА_2 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Сучила Артема Олеговича залишено без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_6 , задоволено.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року в частині позовних вимог ОСОБА_5 до приватного підприємства «Будівельна фірма «Макаренко та Партнери», виконавчого комітету Будищенської сільської ради, державного реєстратора Мацепи Олександра Сергійовича, треті особи: ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 38475266 від 01 грудня 2017 року, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області скасовано.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до приватного підприємства «Будівельна фірма «Макаренко та Партнери», виконавчого комітету Будищенської сільської ради, державного реєстратора Мацепи Олександра Сергійовича, треті особи: ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 38475266 від 01 грудня 2017 року, прийнятого державним реєстратором виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право володіти, користуватися, і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно приписів ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч. 1 ст. 367 ЦК, за домовленістю між ними.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч 1 ст. 364 ЦК України.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що сторони по справі є суб`єктами спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Верховним судом у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 643/8396/13-ц сформульовано правову позицію про те, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Згідно зі статтею 119 ЦК України вимоги про зміну розміру часток можуть бути пред`явлені як учасниками спільної власності, частка яких збільшилась, так і тими з них, частка яких зменшилась внаслідок проведеної іншими співвласниками прибудови, надбудови чи перебудови, а також у зв`язку зі зносом частини будинку, що входила до їх частки. Отже, при здійсненні перебудов житлового будинку, позовні вимоги про перерозподіл часток співвласників у праві спільної частково власності із виділенням в натурі новостворених часток, про що відсутня згода кожного із таких співвласників, не можуть бути задоволені.

Велика палата Верховного суду в постанові від 20 листопада 2019 року, справа № 344/8200/14-ц, провадження № 14-302цс19, зазначає:

Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, частка якого виділяється, та власнику (власникам), частки яких залишаються, мають бути виділені окремі приміщення, які повинні бути ізольованими від приміщень іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, підведену систему водопостачання, водовідведення, опалення тощо, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них».

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що частки співвласників домоволодіння не узгоджуються між собою та не складають 1, а тому реальний поділ домоволодіння відповідно до часток співвласників є неможливим.

Як в позовній заяві так і в судовому засіданні позивачі посилалися на висновок будівельно-технічної експертизи № 8/11 від 02.04.2012 року та висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 32/12 від 30.07.2013 року, однак вказані експертизи проведені під час розгляду справи № 2-975/11 за позовом ОСОБА_11 , ОСОБА_2 до ОСОБА_16 , Черкаської міської ради, Державного комунального підприємства «Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації», треті особи: Черкаський міжрегіональний відділ Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» Державного комітету України по земельних ресурсах, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про встановлення меж.

Суд не може взяти до уваги зазначені висновки експертиз, оскільки вони вчинені при розгляді іншої справи а також пройшов великий проміжок часу та змінилися частки співвласників.

Судом роз`яснювалося позивачам право про заявлення клопотання про призначення експертизи, однак сторони не скористувалися своїми правами, клопотань про призначення експертизи від них не надходило.

Суд позбавлений можливості за матеріалами даної справи, без проведення експертизи, прийняти обґрунтоване рішення, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Разом з тим, в судовому засіданні без проведення експертизи не можливо встановити чи зазначені позивачами приміщення ізольовані від приміщень інших співвласників, чи мають окремий вихід, чи нездійсненні перепланування. чи підключені системи водопостачання, водовідведення, опалення, тощо, тобто чи складають окремий об`єкт нерухомого майна, чи необхідне переобладнання будинку.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи до уваги докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 4, 5, 12, 19, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, 15, 16, 316, 317, 319, 356, 358, 364, 367 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення спільної часткової власності та виділ майна в натурі залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий: Романенко В.А.

Повний текст рішення суду виготовлений 05 березня 2021 року.