Справа № 522/1364/21
Провадження № 2/522/5288/21
14 липня 2021 року
Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання: Баланюк Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство « Українська пожежно-страхова компанія», Акціонерне товариство комерційний банк « Приватбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач звернувся із позовом, по якому просить суд:
-Стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП в розмірі 16 979,93 грн.;
-Стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди внаслідок ДТП в розмірі 4000 грн.;
-Судові витрати покласти на відповідача.
Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ « УПСК».
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становила 28 450,00 грн.
Суму в розмірі 11 470 грн. було відшкодовано страховою компанією ПрАТ « УСПК», решта суми позивачу відшкодована не була
Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом.
Сторони по справі до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином.
Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує, просить суд задовольнити.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
Представники третіх осіб до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення якого повідомлені належним чином.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі наявних у справі доказів.
25.09.2019 року о 10 годині 20 хвилин, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки Mitsubishi Outlander номерний знак НОМЕР_2 в м. Одесі по прос. Шевченка 1, не враховуючи дорожньої обстановки, не дотримуючись безпечного бокового інтервалу скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .
Транспортний засіб Mitsubishi Lancer номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору фінансового лізингу № ODS0А!00000419 від 12.10.2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
За наслідком дорожньо-транспортної пригоди у відношенні ОСОБА_2 складено Протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 137138 від 25.09.2019 року. Матеріали про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_2 направлено до Приморського районного суду м. Одеси.
Транспортний засіб ОСОБА_2 застраховано у ПрАТ «УПСК», страховий поліс № АО792448.
Наслідком цього, потерпіла ОСОБА_1 , у встановлений законодавцем термін звернулась до ПрАТ «УПСК» з повідомленням про ДТП. Як було повідомлено представником ПрАТ «УПСК» Базулін М.І. надав заяву безпосередньо до страхової компанії, якою визнав свою провину у скоєному ДТП.
26.09.2019 року, тобто на наступний день після ДТП, представником ПрАТ «УПСК» оглянуто пошкоджений ТЗ потерпілої ОСОБА_1 та складено Акт огляду транспортного засобу.
У зв`язку з тим, що ТЗ Mitsubishi Lancer номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 на підставі договору фінансового Лізингу, ОСОБА_1 після ДТП проінформувала АТ КБ «ПРИВАТБАНК» .
Відповідно до умов укладеного з банком договору лізингу, ОСОБА_1 зобов`язана вчинити усіх дій, які сприятимуть у відшкодуванні банку збитків завданих предмету лізингу.
В подальшому, ОСОБА_1 зверталась до представників ПрАТ «УПСК» з проханням надати інформацію про стан розгляду страхового випадку від 25.09.2019 року, у чому їй було відмовлено без повідомлення підстав такої відмови.
13 лютого 2020 року за вих. №13/02/20-1 був надісланий адвокатський запит до ПрАТ «Українська пожежо-страхова компанія» з проханням надати інформацію щодо страхової справи, який було отримано 17.02.2020 року. Відповіді не надійшло.
В подальшому ОСОБА_1 отримала від АК КБ «ПРИВАТБАНК» листа № 20.1.0.0/7-200612/6743 від 10.07.2020 року. В даному листі банком було повідомлено про те, що станом на дату даного листа банком не було отримано оплати від страхової компанії (копія листа додається).
Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України , особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпоседньо винуватець ДТП особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду, кошти витрачені позивачем на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином, страхові відшкодування не в повній мірі покрили понесені витрати, суд вважає, що з відповідача слід стягнути різниця між отриманими страховими виплатами та реальними витратами у розмірі 16 979,93 грн., вже понесеними ОСОБА_1 на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю.
Також позивач просить суд стягнути на її користь відшкодування моральної шкоду, яку вона оцінює в 4000 грн.
Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.
Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.021995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино- наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями.
Таким чином, позивач не надала доказів на підтвердження факту заподіяння їй відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтувала, з чого вона виходила, визначаючи розмір заподіяної їй шкоди.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення також сума сплаченого судового збору в розмірі 908 грн.
Відповідно до ч 1-3,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоовленя позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.. 1, 2, 11, 15-16, 22-23, 979, 990 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство « Українська пожежно-страхова компанія», Акціонерне товариство комерційний банк « Приватбанк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнутии з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 16 979,93 грн.
Стягнутии з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн.
В задоволенні решти вимог- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлений 14.07.2021 року.
Суддя: Р.Д. Абухін