КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №759/20317/19 Головуючий у 1 інстанції: Миколаєць І.Ю.

Провадження №22-ц/824/5951/2021 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

24 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сліпченка О.І. ,Сушко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 28 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія обслуговування з житлового фонду Святошинського району міста Києва», третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця №8-9, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до КП «Керуюча компанія обслуговування з житлового фонду Святошинського району міста Києва», третя особа: ЖЕД №8-9, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, в якому просила суд стягнути з КП «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 завдані затопленням квартири матеріальну шкоду в сумі 40 556,22 грн, витрати на оплату проведеної експертизи в сумі 5 000 грн, судовий збір в сумі 768,40 грн, витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн, а також компенсацію моральної шкоди в сумі 10000 грн

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Будинок АДРЕСА_2 , знаходиться на обслуговуванні Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва».

22 липня 2019 року вона виявила, що квартира, яка належить їй на праві спільної часткової власності, залита водою, стеля, шпалери, підлога були мокрі.

Цього ж дня вона звернулась із заявою до начальника ЖЕД №8-9 з проханням скласти акт огляду комісією в зв`язку із залиттям квартири та визначити причини залиття.

Комісія КП «Керуюча компанія обслуговування з житлового фонду Святошинського району міста Києва» у складі працівників ЖЕД №8-9 обстежила квартиру, про що склала акт.

Внаслідок залиття квартири було зіпсовано стелю, стіни, здувся (прийшов у непридатність) ламінат, детально всі пошкодження описані та сфотографовані у висновку експерта, за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 21.10.2019 року НОМЕР_1/19.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи та розрахунку вартості ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття приміщень квартири АДРЕСА_1 складає 41 401,31грн., розмір матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири за складає 40 556,22грн з урахуванням фізичного зносу матеріальних ресурсів.

Вартість послуг з проведення експертизи склала 5 000 грн.

Крім того, їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», третя особа: Житлово-експлуатаційна дільниця №8-9, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь ОСОБА_1 40 556,22 грн матеріальної шкоди, 50000 грн витрат на проведення експертного дослідження, 3500 грн моральної шкоди, 1500 грн витрат на правничу допомогу, судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що позивач не довела, що має право представляти інтереси інших співвласників пошкодженого майна та отримувати замість них компенсацію за пошкодження такого майна, оскільки вона володіє лише частиною квартири АДРЕСА_1 .

Вказує, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не є виконавцем послуг з постачання теплової енергії (теплоносія), а застосування судом першої інстанції ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо діяльності підприємства та обґрунтування його обов`язків в межах цієї справи з помилковим.

Звертає увагу й на те, що судом першої інстанції не застосовані положення ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які регламентують питання проведення заміни мереж опалення.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом першої інстанції всебічно та об`єктивно досліджено всі матеріали справи, надано доказом та винесено рішення у відповідності до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Колегією суддів встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 29 січня 1999 року ОСОБА_1 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 6)

Відповідачем у суді першої інстанції не заперечувалося, що КП «Керуюча компанія обслуговування з житлового фонду Святошинського району міста Києва» надає послуги з обслуговування житлових будинків у Святошинському районі м. Києва, в тому числі і будинку по АДРЕСА_5 .

Згідно Акту про обстеження у зв`язку з залиттям квартир НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 житлового будинку на АДРЕСА_3 від 24 липня 2019 року, складеного членами комісії ЖЕД №8-9, затоплення квартири сталося внаслідок пошкодження (руйнування в наслідок корозії) різьбового з`єднування водостічної труби на технічному поверсі. На момент огляду ремонтною бригадою ЖЕД №8-9 пошкодження усунено. Інженерні мережі перебувають у справному робочому стані. (а.с. 9)

Відповідно до Акту про залиття/аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 07 серпня 2019 року, складеного членами комісії ЖЕД №8-9, у будинку АДРЕСА_5 в квартирі НОМЕР_1 відбулося залиття. Причина залиття - пошкодження (руйнування внаслідок корозії) різьбового з`єднування водостічної труби на технічному поверсі. (а.с. 10)

Згідно висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження Ц№39/19 від 21 жовтня 2019 року розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 40556,22 грн. (а.с. 11-29)

За проведення експертного дослідження ОСОБА_1 сплатила на рахунок ФОП ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5000 грн. (а.с. 32-33)

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б)протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року №76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Технічне обслуговування житлових будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків (абзаци третій, четвертий пункту 2 цих Правил).

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 та відповідно до додатку до листа Мінжитлкомунгоспу від 29 серпня 2008 року №20-8-18 факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка у відповідності до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, затвердженого начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. В акті повинно бути відображено зокрема: характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Отже, факт залиття квартири АДРЕСА_1 підтверджується Актом про обстеження у зв`язку з залиттям квартир НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 житлового будинку на АДРЕСА_3 від 24 липня 2019 року та Актом про залиття/аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 07 серпня 2019 року.

Акт про залиття квартири від 07 серпня 2019 рокускладений та підписаний повноважними особами ЖЕД №8-9, в якому зафіксовано факт залиття квартири позивача, вказано причини залиття, надано характеристику завданих пошкоджень, а тому даний акт є належним та достатнім доказом того, що з вини відповідача позивачу, як власнику квартири, заподіяно матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири.

Встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, врахувавши акт про залиття квартири та висновок експерта, обставини та тривалість часу, протягом якого позивач вживає заходи для відновлення своїх порушених прав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 40 556 грн 22 коп. та витрат на проведення експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 5000 грн.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявив та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що позивач не довела, що має право представляти інтереси інших співвласників пошкодженого майна та отримувати замість них компенсацію за пошкодження такого майна, оскільки ОСОБА_1 , як один із співвласників квартири, має право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначені розміру компенсації моральної шкоди суд першої інстанції правильно виходив з того, що внаслідок залиття квартири порушено звичайний спосіб життя та душевний стан позивача, пошкодження майна спричинило їй суттєві незручності, що в сукупності свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, а визначений розмір моральної шкоди у розмірі 3500 грн відповідає вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко