Справа № 296/7157/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" червня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої судді Петровської М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Лужко Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Колосюка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона та відповідач по справі уклали між собою шлюб, зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 13.05.2011 за актовим записом № 514. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась дитина - ОСОБА_4 . В подальшому шлюб було розірвано на підставі рішення Богунського районного суду м.Житомира по справі № 295/385/13-ц від 28.02.2013, після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 відновлено на дошлюбне - ОСОБА_1 . Рішенням Богунського районного суду м.Житомира по справі № 17170/13-ц від 03.12.2013 стягнуто аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання спільної малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 від його доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2017 року по справі № 296/7910/17 було вирішено змінити прізвище малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на « ОСОБА_4 » без згоди його батька, ОСОБА_3 . При цьому, даним рішенням суду встановлені певні обставини, а саме: ОСОБА_3 нехтує своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітнього сина - ОСОБА_4 , не бере участі у його вихованні та утриманні, не цікавиться його розумовим та фізичним розвитком, станом його здоров`я тощо. Вказаний позов ОСОБА_3 визнав. Відповідно до довідки № 443 від 26.06.2020 Приватного Підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційного підприємства № 15» Житлової Керуючої компанії ОСОБА_1 , 1990 року народження, проживає в АДРЕСА_1 , з нею проживають її син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та її донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до виписки із медичної картки ТОВ «МЕДІБОР» на ОСОБА_4 , дитина була на прийомах лише в супроводі матері, тобто батько ні разу не відвідував медичний заклад в якому лікувалась дитина. Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_10 від 25.06.2020, ОСОБА_4 відвідує індивідуальні заняття з англійської мови, вихованням його займається лише його мати ОСОБА_1 , за весь період занять біологічний батько дитини - ОСОБА_3 жодного разу не приходив на заняття з дитиною, не цікавиться його навчанням та успіхами сина, не спілкується з репетитором. Всі заняття з навчання ОСОБА_4 оплачує його мати - ОСОБА_1 . Відповідно до характеристики Житомирської ЗОШ 1-3 ступенів № 35, вихованням хлопчика опікується тільки мама ОСОБА_1 , за весь період навчання батько дитини - ОСОБА_3 не брав участі у вихованні сина, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням та поведінкою хлопчика, не спілкується з вчителями та класним керівником протягом всього навчання в школі. Відповідно до характеристики ДЮСШ № 2 від 22.06.2020 за № 147, батько дитини ОСОБА_3 не приходить на батьківські збори, не цікавиться навчанням, досягненнями, успіхами та поведінкою сина, не спілкується з тренером протягом всього навчання в ДЮСШ № 2. Отже, ОСОБА_3 з народження сина свідомо за своїм волевиявленням самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не відвідує ні медичні установи де проходив лікування син, ні місць його навчання, жодного разу він спільно із сином не відвідував парк, музей, кінотеатри, ігрові заклади, магазини, не приймав участі в його оздоровленні, взагалі не спілкується та ніколи не спілкувався із сином. Тобто, ОСОБА_3 участі у вихованні та догляді дитини не бере взагалі і ніколи не брав, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, а аліменти стягуються з нього лише в примусовому порядку на підставі рішення. Враховуючи викладене у сукупності, просить у судовому порядку позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та залучено Виконавчий комітет Житомирської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Від ОСОБА_3 09.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволення позовних вимог.

У відповіді на відзив від 13.11.2020 позивач не погодилася з позицією відповідача та наполягала на задоволенні позову.

Ухвалою від 27.11.2020 витребувано з Богунського районного суду м. Житомира матеріали справи №295/9638/20 (провадження №3/295/4402/20) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.184 КУпАП.

Ухвалою від 20.04.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі закрито.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав, заявлених у ньому, просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 19.05.2021 позовні вимоги щодо позбавлення його батьківських прав, як і в заявах від 23.11.2020 та від 24.03.2021, визнав в повному обсязі, від надання пояснень, в тому числі причин подання відзиву, де він не визнавав позовні вимоги, та зміну своєї позиції на визнання позову, категорично відмовився.

Представник органу опіки та піклування Житомирської міської ради надав висновок, в якому орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вислухавши пояснення учасників справи, покази допитаних свідків, дослідивши матеріали справи та наявні докази у ній, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

Як вбачається із довідки ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» від 19.06.2020 № 238-д, службової характеристики ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА», довідки ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» про доходи від 22.06.2020 № 439-3П, позивач ОСОБА_1 працює фахівцем з дистанційних продаж в ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» та має позитивну характеристику.

У відповідності до довідки управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради 12.06.2018, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 443 від 26.06.2020 приватного підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 15» Житлової керуючої компанії, ОСОБА_1 , 1990 року народження, проживає в АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донькою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28.03.2013 у справі № 295/385/13-ц: шлюб, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований Житомирським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 13.05.2011 р. за актовим записом № 514, розірвано; після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 відновлено на дошлюбне - « ОСОБА_1 »; малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено на подальше проживання із матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Богунського районного суду м.Житомира по справі № 17170/13-ц від 03.12.2013 року стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.10.2013 року і до повноліття дитини.

Згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 18.12.2017 у справі № 296/7910/17 змінено прізвище малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на « ОСОБА_4 » без згоди його батька, ОСОБА_3 .

Згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 19.08.2019 у справі № 296/836/19 збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03.12.2013 року, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до виписки із медичної картки ТОВ «МЕДІБОР» на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина на прийомах була лише в супроводі матері.

Відповідно до довідок ФОП ОСОБА_10 та довідок ФОП ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує індивідуальні заняття з англійської мови. За весь період занять батько дитини - ОСОБА_3 - жодного разу не приходив на заняття з дитиною, не цікавився його навчанням та успіхами, не спілкувався з репетитором. Всі заняття з навчання ОСОБА_4 оплачує його мати - ОСОБА_1 .

Згідно характеристик, виданих директором Житомирської ЗОШ 1-3 ступенів № 35 та класним керівником, на ОСОБА_4 , учня 3-го класу, - вихованням хлопчика опікується тільки мама ОСОБА_1 . Мама приймає активну участь у розвитку сина, займається його навчанням та вихованням, відвідує всі батьківські збори та разом з сином приймає участь у всіх позаурочних та позашкільних заходах. За весь період навчання батько дитини - ОСОБА_3 не брав участі у вихованні сина, не відвідував батьківські збори, не цікавився навчанням та поведінкою хлопчика, не спілкувався з вчителями та класним керівником протягом всього навчання в школі. Батько з сім`єю не проживає.

Відповідно до характеристики директора та тренера Дитячо-юнацької спортивної школи № 2 від 22.06.2020 за № 147, від 21.10.2020 № 291, від 25.01.2021 № 17, від 01.04.2021 № 83, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить навчання у школі на відділенні стрибки на батуті, протягом 2018-2020 років був призером чемпіонату ДЮСШ №2 «Юний акробат». Мама ОСОБА_1 часто відвідує спортивну школу, цікавиться тренуваннями сина, досягненнями у спорті. Батько ОСОБА_3 не приходить на батьківські збори, не цікавиться навчанням, досягненнями, успіхами та поведінкою сина, не спілкується з тренером протягом всього навчання в ДЮСШ № 2.

Згідно довідки Служби у справах дітей Житомирської міської ради від 24.11.2020 № 871/2, батько дитини ОСОБА_3 проживає окремо від позивача та сина, до органу опіки та піклування з приводу призначення годин та днів зустрічей з дитиною не звертався.

У відповідності до оглянутих матеріалів справи № 295/9638/20, постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09.11.2020, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: 30.07.2020, о 09 годині, ОСОБА_3 , у АДРЕСА_1 , неналежним чином здійснював виховання малолітнього сина - ОСОБА_13 , 2011 року народження, а саме самоусунувся від його виховання. При цьому, згідно заяви від 09.11.2020, ОСОБА_3 самостійно визнав вину у вказаному правопорушенні.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_14 , ОСОБА_4 відвідує індивідуальні психокорекційні заняття. Станом на 21.01.2021 батько дитини - ОСОБА_3 - жодного разу на заняття не приходив, не проявляв зацікавленості результатами психокорекційної роботи. Всі заняття оплачує мати ОСОБА_1 .

Вважаючи, що відповідач самоусунувся від виховання сина, позивач звернулася до суду із вимогою позбавити його батьківських прав.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статтей 18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці зобов`язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За змістом статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої та частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Так, з матеріалів справи вбачається, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка здійснює його утримання, займається його вихованням та розвитком.

Суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який працює тренером ДЮСШ № 2 з акробатики та зазначив, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займається в секції акробатики спортивної школи вже біля 4 років. За цей період батько ОСОБА_4 його жодного разу не відвідував, на змаганнях супровід дитини здійснює мати ОСОБА_1 або її чоловік.

Свідок ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , показала, що позивач у справі є її дворідною сестрою. Батька ОСОБА_4 . ОСОБА_3 бачила всього декілька раз, після народження сина він не приймає участі у його вихованні, а вихованням займається мати та її чоловік ОСОБА_19 . Вона відвідує позивачку періодично, десь один раз у місяць, проте ніколи в цей час не бачила ОСОБА_3 . Лікуванням дитини займається мати ОСОБА_1 , вона також возить його на відпочинок. Також зазначила, що у дні народження ОСОБА_4 батько його не відвідує.

Свідок ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , показав, що він є братом ОСОБА_1 та знає її родину, забирав ОСОБА_21 із пологового будинку після народження сина ОСОБА_4 . Відвідує позивачку та її сина майже кожні вихідні. Під час спілкування із дитиною, останній не згадує біологічного батька, а як про батька говорить про ОСОБА_19 , який є чоловіком позивачки. За останні роки декілька разів бачив ОСОБА_3 в місті, який ніколи не цікавився сином, а за місцем проживання позивачки - жодного разу. Утримує дитину мати ОСОБА_21 , його бабуся.

Зі змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням від 02.06.2021 № 613, вбачається, що є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд приймає до уваги те, що батько дитини ОСОБА_3 ніколи не з`являвся до навчального закладу, де навчається його син, не відвідував сина під час його занять у спортивній школі, не спілкувався з викладачами з приводу навчального процесу сина, не оплачує витрати на його навчання, не супроводжує його під час лікування, не спілкується з дитиною, не відвідує її, був визнаний винуватим та сам визнав вину у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП, тобто у житті, навчанні, вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жодної участі не приймає.

Вказані обставини у своїй сукупності вказують на ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Більш того, відповідач ОСОБА_3 визнав позов, тобто погодився із необхідністю позбавлення його батьківських прав відносно дитини, що вказує на байдужість його, як батька, до долі свого сина ОСОБА_4 , самоусунення від виховання сина та не бажання приймати участі у його житті. Визнання позову зафіксовано у заявах відповідача від 23.11.2020, 24.03.2021, адресованих суду, та безпосередньо в судовому засіданні 19.05.2021.

З огляду на викладене, враховуючи наявність факту ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та виходячи із найкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про доцільність застосування крайнього заходу - позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 грн.

Пунктом першим частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву та у заяві від 23.11.2020 просив відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу. Разом з тим, ОСОБА_3 жодним чином не аргументував свою позицію.

Враховуючи, що позивачем понесено витрати на надання професійної правничої допомоги, що стверджується копією договору №23/06-2020 від 23.06.2020 про надання правничої допомоги та його умовами, копією додаткового договору № 1 від 23.06.2020, копією квитанції до прибуткового касового ордера № 23 від 28.06.2020 на суму 7600 грн, актом виконаних робіт від 20.08.2020 за договором №23/06-2020, актом виконаних робіт від 17.06.2021 за договором №23/06-2020, квитанцією до прибуткового касового ордера № 34 від 17.06.2021 на суму 11000 грн, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 18000 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування (майдан ім. С.П. Корольова, 4/2, м. Житомир, 10014. ) про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 840,80 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 06.07.2021.

Cуддя М. В. Петровська