Справа № 439/393/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М.
Провадження № 22-ц/811/305/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Бродівського районного суду Львівської області в складі судді Петейчука Б.М. від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Дане рішення оскаржило ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 березня 2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» відхилено. Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2018 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 березня 2017 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ТзОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_6 , як відповідачів по справі. Зазначає, що з ухваленим рішення Позивач не погоджується в повному обсязі. Вважають, що судом неналежним чином досліджено матеріали справи в частині наявного розрахунку заборгованості, що призвело до постановлення незаконного рішення. Вказують, що якби суд належним чином дослідив матеріали справи, то дійшов би до правильного висновку про те, що зазначені суми заборгованостей у Графі 1 розрахунку заборгованості це є суми заборгованості, право на вимоги яких Позивач набув у первісного кредитора ПАТ «Неос Банк», відповідно до Договору Факторингу. Вказують, що твердження суду про те, що представником Позивача не скеровано розширений, помісячний Розрахунок Заборгованості відповідача-1 за кредитним договором є суб`єктивним, упередженим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. 07.10.2016 року представником Позивача було надіслано на адресу суду Заяву із проханням, на вимогу суду, долучити до матеріалів справи завірені копії документів згідно додатку. Також не погоджуються із твердженням суду про те, що наданий суду Розрахунок Заборгованості за кредитом не може вважатись належним доказом у справі. Звертає увагу, що в самому Розрахунку Заборгованості Позивачем зазначено суму заборгованості за Кредитним Договором, як на загальну суму, так і в розрізі проведених нарахувань по кредиту та відсотках.

В судове засідання, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності зважаючи на те, що такі особи повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що інтереси відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судовому засіданні захищали представники.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на неї, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи в судах першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 3, 10, 11, 58, 59, 60, 209, 213 ЦПК України, ч.3 ст. 254, ст. 554, ч.4 ст. 559, ч.2 ст. 1050 ЦК України та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що судом 15.10.2012 року ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК») та ОСОБА_1 , уклали Кредитний договір № 16/19-1699/2012 (а.с. 6-11). Відповідно до п. 1.1 вищевказаного Договору, ПАТ "Банк Кіпру" надає ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) у сумі 750 000,00 грн. на строк до 14 жовтня 2022 року, зі сплатою процентів за користування Кредитом. Відповідно до умов договору поруки від 15.10.2012р. №16/19-1699/2012-П1 укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ "Банк Кіпру", ОСОБА_5 , як поручитель, зобов`язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником ( ОСОБА_1 ) зобов`язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. Відповідно до умов договору поруки від 15.10.2012р. №16/19-1699/2012-П2 укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Банк Кіпру", ОСОБА_3 , як поручитель, зобов`язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником ( ОСОБА_1 ) зобов`язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. Відповідно до умов договору поруки від 15.10.2012р. №16/19-1699/2012-П2 укладеного між ОСОБА_6 та ПАТ "Банк Кіпру", ОСОБА_6 , як поручитель, зобов`язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником ( ОСОБА_1 ) зобов`язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. Відповідно до умов Договору Факторингу, укладеного 21 липня 2014р. між ПАТ "НЕОС БАНК", яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1. 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «НЕОС БАНК») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу яке належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів (а.с. 38-43). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні від 21.02.2016, заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору № 16/19-1699/2012 від 15.10.2012 станом на 21.02.2016 становить 1 296 060 грн. 29 коп., з яких: 738 718 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом; 557 341 грн. 70 коп. заборгованість по відсотках. (а.с. 59) Із наданого суду зазначеного розрахунку заборгованості не видається неможливим перевірити правильність визначення заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору перед Кредитором. Так, у графі 1 Розрахунку зазначено, що сума боргу по тілу кредиту за період з 15.10.2012р. по 21.07.2014р. становить 24 265 грн. 23 коп. без зазначення помісячного розрахунку суми заборгованості за вказаний період. Заборгованість за тілом кредиту в період з 15.10.2014 по 21.01.2016, відповідно до зазначеного розрахунку заборгованості, із врахуванням періоду з 15.10.2012 по 21.07.2014 становить 32 020 грн. 35 коп. У графі 1 Розрахунку зазначено, що сума боргу за відсотками за користування кредитом за період з 15.10.2012р. по 21.07.2014р. становить 228 905 грн. 99 коп. без зазначення помісячного розрахунку суми заборгованості за вказаний період. Заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 15.10.2014 по 21.01.2016, відповідно до зазначеного розрахунку заборгованості, із врахуванням періоду з 15.10.2012 по 21.07.2014 становить 557 341 грн. 70 коп. Загальна сума поточної заборгованості становить 589 362 грн. У цьому ж розрахунку зазначено, що загальна заборгованість становить 1 296 060 грн. 29 коп., з яких 738 718 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом, 557 341 грн. 70 коп. - заборгованість по відсотках. У наданому суду розрахунку не зазначено сум, які сплачені боржником на погашення кредиту, а також не зазначено коли такі суми були сплачені. У розрахунку заборгованості, не зазначено походження заборгованості у розмірі 738 718 грн. 59 коп. 20.07.2016 Бродівським районним судом було винесено ухвалу про витребування від ТзОВ « Кредитні ініціативи» завірених належним чином копій документів, які були подані при подачі позовної заяви в суд, а також було витребувано розширений, помісячний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 16/19-1699/2012 від 15.10.2012р. за період з 15.10.2012р. по 21.07.2014р. Однак представник позивача таких документів суду не скерував, хоча отримав копію такої ухвали від 12.09.2016, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. З цього приводу у суду виник обгрунтований сумнів щодо належності вказаного доказу справі. Таким чином, враховуючи, що заборгованість у розмірі 24 265 грн. 23 коп. - тіло кредиту, а також 228 905 грн. 99 коп. - відсотків, з якою пов`язуються інші нарахування, необґрунтована належним розрахунком суми заборгованості, а наданий суду розрахунок заборгованості за кредитом не може вважатися належним доказом у справі із зазначених вище підстав, суд вважає, що сума заборгованості необґрунтована, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають. Окрім того, суд вважає, що в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 є припиненою в частині щомісячних зобов`язань основного боржника щодо повернення грошових коштів до 30 вересня 2015 року. Як установлено судом, боржник ОСОБА_1 , (а відтак і поручителі) первинно взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 14 жовтня 2022 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У зв`язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор (ТзОВ "Кредитні Ініціативи") використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 4.2.4 Кредитного Договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 13.03.2016 вимогу, у тому числі і поручителям, про дострокове повернення всієї суми кредиту, відсотків у строк до 30 днів з дати отримання цієї вимоги. Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту (а.с. 11), чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 26 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред`явлення вимоги» та «пред`явлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку ( стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Вказану правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14. Враховуючи, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулось з позовом до відповідачів - поручителів за кредитним договором від 15.10.2012 № 16/19-1699/2012, 30.03.2016, а тому, враховуючи, що вимоги до поручителів пред`явлені більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 є припиненою в частині щомісячних зобов`язань основного боржника щодо повернення грошових коштів до 30 вересня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

30.03.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , у якому просило:

? стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21) заборгованість 1 296 060, 29 грн., а саме: - за к редитом - 738718,59 грн.; - за відсотками 557341,7 грн.;

? стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21) заборгованість 1 296 060, 29 грн., а саме: - за кредитом - 738718,59 грн.; - за відсотками 557341,7 грн.;

? стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (, п/р НОМЕР_1 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, Юридична адреса: 04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21) заборгованість 1 296 060, 29 грн., а саме: - за кредитом - 738718,59 грн.; - за відсотками 557341,7 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликався на те, що 21.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «НЕОС БАНК», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «БАНК КІПРУ», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1. 2.2. Договору Клієнт (ПАТ «НЕОС БАНК») відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу яке належить Клієнту на підставі Документації. З моменту відступлення Клієнтом Фактору Прав Вимоги Заборгованості від Боржників, всі гарантії, надані Боржниками щодо Заборгованостей, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 16/19-1699/2012 від 15.10.2012 позичальником згідно якого є ОСОБА_1 .15.10.2012 року ПАТ «БАНК КІПРУ» (правонаступник - ПАТ «НЕОС БАНК»), та ОСОБА_1 , уклали Кредитний договір № 16/19-1699/2012, з подальшим внесення змін та доповнень. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 кредит у сумі 75 000,00 грн. В свою чергу, Боржник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 21.02.2016р., має прострочену заборгованість: за кредитом 738718,59 грн., за відсотками 557341,7 грн. 15.10.2012 року, на забезпечення умов виконання кредитного договору №16/19-1699/2012 між ОСОБА_5 та ПАТ "Банк Кіпру" укладено Договір поруки №16/19-1699/2012-П1, відповідно до якого поручитель ( ОСОБА_5 ) зобов`язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником зобов`язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. 15.10.2012 року, на забезпечення умов виконання кредитного договору №16/19-1699/2012 між ОСОБА_3 та ПАТ "Банк Кіпру" укладено Договір поруки №16/19-1699/2012-П2, відповідно до якого поручитель ( ОСОБА_3 ) зобов`язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником зобов`язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. 15.10.2012 року, на забезпечення умов виконання кредитного договору №16/19-1699/2012 між ОСОБА_6 та ПАТ "Банк Кіпру" укладено Договір поруки №16/19-1699/2012-П3, відповідно до якого поручитель ( ОСОБА_6 ) зобов`язується у повному обсязі відповідати за порушення Позичальником зобов`язань, що випливають із кредитного договору №16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012р. Відповідно до договорів поруки Відповідачі відповідають перед Позивачем за порушення обов`язків як солідарні боржники.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось та не спростовано, 15 жовтня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого є ПАТ «Неос Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому було надано грошові кошти (кредит) в сумі 750 000,00 грн. терміном до 14 жовтня 2022 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитом.

15 жовтня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № 16/19-1699/2012-П1, за умовами якого остання зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012 року укладеного між кредитором та позичальником.

15 жовтня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 16/19-1699/2012-П2, за умовами якого останній зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012 року укладеного між кредитором та позичальником.

15 жовтня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 16/19-1699/2012-П3, за умовами якого остання зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012 року укладеного між кредитором та позичальником.

Відповідно до зазначених договорів поруки ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , відповідають перед позивачем за порушення обов`язків ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 жовтня 2012 року, як солідарні боржники.

21 липня 2014 року між ПАТ «Неос Банк», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Кіпру» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до якого клієнт ПАТ «Неос Банк» відступає фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу яке належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів.

Згідно реєстру заборгованостей боржників (Додаток №1 Т.1 а.с.133-136), ОСОБА_1 згідно кредитного договору №16/19-1699/2012 має заборгованість на суму 967624,58грн.

Окрім цього, 21 липня 2014 року між ПАТ «Неос Банк», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Кіпру» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про передачу прав за іпотечними договорами, згідно якого сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 21 липня 2014 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку №1 до цього договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом від 21 лютого 2016 року, долученого ТОВ «Кредитні ініціативи» до позовної заяви, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 16/19-1699/2012 від 15 жовтня 2012 року станом на 21 лютого 2016 року становила 1296060,29 грн., з яких: 738 718,59 грн. - заборгованість за кредитом; 557341,70 грн. заборгованість за відсотками.

10 грудня 2013 року ПАТ «Банк Кіпру» звернулося з вимогою до ОСОБА_1 протягом тридцяти денного строку сплатити суму простроченої заборгованості за кредитним договором. Також, у вказаній вимозі вказано, що у разі не виконання заявлених у цьому листі вимог у повному обсязі, Банк має право відповідно до п. 4.2.4 Кредитного договору та ст. 1050 Цивільного кодексу України, достроково стягнути раніше наданий кредит, проценти за ним та штрафні санкції, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому Іпотечним договором та законодавством України, або ж іншим способом захищати свої права. Окрім цього, попереджено боржника, що дана вимога є одночасно вимогою про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором в сумі 841298,14 грн. (Т.2 а.с. 224). У вказаній вимозі також вказано, що заборгованість станом на 10 грудня 2013 року становить 841298,14 грн., яка складається з залишку за кредитом в сумі 728937,33 грн., простроченої заборгованості за кредитом 9781,36 грн., нарахованих процентів за кредитом в сумі 10763,22 грн. та простроченої заборгованості за процентами 91816,33грн.

Після надіслання вимоги слід вважати строк договору Банком було змінено до 10 січня 2014 року.

Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12-ц, від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, після припинення строку дії договору, банк не вправі нараховувати відсотки та інші платежі за договором після закінчення строку його дії у зв`язку із достроковим припинення дії договору.

Зважаючи на наведене, заборгованість у такому розмірі теоретично підлягала б стягненню з трьох відповідачів, боржника та поручителів у солідарному порядку, з врахуванням умов договорів кредиту та поруки та вимог ст.ст. 525, 526, 530, 536, 541, 543, 554, 612, 1050, 1054 ЦК України.

Так, згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З п. 7.2.3 усіх трьох договорів поруки (Т.1 а.с. 17-19, 24-26, 31-33) вбачається, що такі договори діють до настання обставин, зокрема якщо кредитор на протязі трьох років з дня настання терміну виконання зобов`язань за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителів.

Відтак, вказаними договорами поруки було встановлено строк звернення банку з вимогою до поручителів.

10 грудня 2013 року Банк звернувся з вимогою до ОСОБА_1 про усунення порушень та просив протягом тридцятиденного строку сплатити суму простроченої заборгованості за кредитним договором.

Відтак 10.01.2014 року припинив дію кредитний договір.

Та з 10.01.2014 року протягом трьох років банк міг звернутися з позовом до поручителів.

З даним позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до боржника та поручителів в листопаді 2016 року, тобто в межах трирічного строку, вказаному в договорах поруки, тому порука за такими договорами не припинилася.

Щодо належності передачі ПАТ «НЕОС БАНК» прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, то такі належним чином підтверджені Договором факторингу від 21.07.2014 року, укладеним між ПАТ «НЕОС БАНК» та ТзОВ «Кредитні ініціативи», Додатком №1 до вказаного договору (Реєстр заборгованостей боржників), Договору про передачу прав за іпотечними договорами від 21.07.2014 року, Додатку №1 до Договору про передачу прав за іпотечними договорами від 21.07.2014 року, повідомленням від 06.01.2015 року, Актом прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників за Договором факторингу від 21.07.2014 року (Додаток №2 до Договору факторингу від 21.07.2014), Актом прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованостей боржників в електронному вигляді за Договором факторингу від 21.07.2014 року (Додаток №5 до Договору факторингу від 21.07.2014), графіком погашення заборгованості та договорами кредиту та поруки (Т.1 а.с. 122-214).

Крім цього, згідно реєстру фінансових установ, ТзОВ «Кредитні ініціативи» є фінансовою компанією з 24.09.2007 року.

Окрім цього, слід вказати, що і строк звернення до суду з даним позовом не пропущено, оскільки останній платіж на погашення кредиту було здійснено згідно розрахунку заборгованості в серпні 2013 року (Т2 а.с. 136-140), а з позовною заявою ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду в березні 2016 року.

Враховуючи вищевказане рішення суду підлягало б скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 слід було б стягнути солідарно на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» 841298,14 грн. заборгованості за кредитним договором.

Однак, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та ухвали Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі рішення №48063446 від 02.08.2019 року та №48118905 від 06.08.2019 року Державним реєстратором КП «Реєстрація майна та бізнесу» Ревакович І.І. проведено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, а саме магазин роздрібної і гуртової торгівлі з складськими приміщеннями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0324 га, кадастровий номер :14:001:0002, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТзОВ «Кредитні ініціативи», як звернення стягнення на предмет іпотеки за результатами чого до державного реєстру внесено відповідні записи про право власності та підставами виникнення права власності є Дублікат іпотечного договору, серія та номер: 1683, виданий 11.07.2019, видавник: Приватний нотаріус Бродівського районного нотаріального округу Львівської області Кривіцька М.А.; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 859, видане 08.04.2019, видавник: УКРПОШТА; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: 763, видане 28.03.2019, видавник: ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Відповідно на даний час власником заставленого майна відповідача, про яке йшлося, в порядку звернення стягнення на погашення заборгованості за згаданим кредитним договором є ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно висновків про вартість майна, які подані представником ТзОВ «Кредитні ініціативи» у справі №439/1347/19, ринкова вартість на час звернення стягнення магазину роздрібної і гуртової торгівлі з складськими приміщеннями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на який звернуто стягнення становить 2554543 грн. та ринкова вартість на час звернення стягнення земельної ділянки площею 0,0324 га, кадастровий номер :14:001:0002, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на яку звернуто стягнення, становить 107626 грн. Тобто позивачем на погашення заборгованості за даним кредитним договором, що підлягала стягненню у розмірі 841298,14 грн., звернуто стягнення та майно загальною вартістю 2662169 грн.

Отже, зважаючи на те, що ТзОВ «Кредитні ініціативи» було звернуто стягнення на нерухоме майно, вартість якого значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором, вказаним фактично повністю погашено спірну суму заборгованості у такий спосіб.

Відповідно, боргу за даним кредитом на даний час немає та відповідно стягнення такого на часткове задоволення даного позову слід було б вважати подвійним стягненням боргу, що є неприпустимим та чого колегія суддів не може не враховувати, хоч вказані обставини і мали місце після ухвалення рішення суду, що оскаржується.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слідзадовольнити частково. Рішення ж Бродівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складно 05 березня 2021 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра