Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

з а о ч н е

Справа №338/1211/20

Провадження № 2/338/46/21

09 березня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Рибки Л.Я.,

з участю секретаря Полек Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів солідарно 132 747 грн 73 к. боргу за договорами позики від 15 січня 2019 року та 15 травня 2020 року, стягнення з відповідача ОСОБА_2 20 422 грн 72 к. процентів від суми позики. Крім того, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Ухвалою від 02 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 15 січня 2019 року ОСОБА_2 одержав у нього в позику гроші в сумі 1 800 доларів США, які зобов`язався повернути з відсотками до 15 червня 2019 року, про що 15 січня 2019 року власноруч написав розписку. Розпискою від 15 травня 2020 року ОСОБА_2 підтвердив те, що станом на зазначену дату сума коштів, позичених останнім у нього (позивача), складає 4 680 доларів США. Вказану суму грошей ОСОБА_2 зобов`язався повернути йому до 15 вересня 2020 року. За кожен місяць користування позикою від 15 травня 2020 року ОСОБА_2 зобов`язався щомісячно сплачувати відсотки у розмірі 180 доларів США. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань, відповідач ОСОБА_2 борг не повернув ні 15 вересня 2020 року (кінцевий термін повернення коштів, вказаний у розписці від 15 травня 2020 року), ні станом на день звернення до суду з даним позовом.

ОСОБА_3 15 січня 2019 року надана власноруч написана розписка, згідно з якою вона виступила поручителем ОСОБА_2 , який отримав у нього (позивача) в борг грошові кошти в сумі 1 800 доларів США. Отже між ним та ОСОБА_3 укладено договір поруки, за яким остання несе відповідальність за порушення ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань.

15 травня 2020 року ним надіслано на адреси відповідачів вимоги про повернення позики, однак відповіді на такі не отримав, позику повернуто не було.

Як зазначив ОСОБА_1 , станом на день пред`явлення даного позову заборгованість відповідачів за договорами позики від 15 січня 2019 року та 15 травня 2020 року становить 132 747 грн 73 к. (4 680 доларів США * 28,3649). Відсотки за користування позикою з 15 травня 2020 року по 15 вересня 2020 року становлять 720 доларів США (180 * 4), що в гривневому еквіваленті становить 20 422 грн 72 к.

З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 11, 553, 554, 1046, ч. 2 ст. 1047, 1049 ЦК України, ст. 57, 61, 65, 68, 70 Сімейного кодексу України, позивач просив ухвалити рішення про стягнення з відповідачів на його користь солідарно 132 747 грн 73 к. боргу за договорами позики, стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь 20 422 грн 72 к. відсотків за користування позикою, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

04 лютого 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача про відмову від позовних вимог, заявлених ним до відповідачки ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 132 747 грн 73 к. боргу за договорами позики від 15 січня 2019 року та 15 травня 2020 року, а також 20 422 грн 72 к. відсотків за користування позикою та судові витрати.

Ухвалою суду від 09 березня 2021 року задоволено заяву позивача про відмову від позовних вимог, заявлених ним до відповідачки ОСОБА_3 про стягнення з останньої солідарно з відповідачем ОСОБА_2 132 747 грн 73 к. боргу за договорами позики від 15 січня 2019 року та 15 травня 2020 року, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики в частині позовних вимог до відповідачки ОСОБА_3 закрито.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. 04 березня 2021 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Маланюка О.Я. про розгляд справи без його участі та за відсутності його довірителя. Просить позов задоволити. Не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи здійснено також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України. Крім того, інформація щодо розгляду даної справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки відповідач суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 15 січня 2019 року укладено письмовий договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав у позивача позику в розмірі 1 800 доларів США. Наведене підтверджується доданим до матеріалів справи оригіналом розписки від 15 січня 2019 року, в якій також зазначено, що ОСОБА_2 позичає кошти в присутності дружини, яка дає згоду на цю позику. Позичені грошові кошти з відсотками ОСОБА_2 зобов`язувався повернути впродовж 5 місяців, тобто до 15 червня 2019 року (а.с. 5).

В матеріалах справи наявна також розписка за підписом ОСОБА_3 від 15 січня 2019 року, в якій зазначено: "Я, ОСОБА_3 , виступаю в ролі поручителя ОСОБА_2 , який бере в борг у ОСОБА_1 суму в розмірі 1 800 доларів США та поверне протягом п`яти місяців до 15 червня 2019 року (а.с. 7).

Відповідно до розписки, наданої ОСОБА_2 15 травня 2020 року, останній підтвердив, що станом на зазначену дату (15 травня 2020 року) сума коштів, позичених ним у ОСОБА_1 15 січня 2019 року, на сьогодні складає 4 680 доларів США. Дану суму грошей зобов`язується повернути позичальнику до 15 вересня 2020 року, за кожен місяць користування від 15 травня 2020 року зобов`язується щомісячно сплачувати відсотки в розмірі 180 доларів США (а.с. 6).

На розписках від 15 січня 2019 року та від 15 травня 2020 року наявні письмові зобов`язання ОСОБА_1 , згідно з якими він повинен надати розписки ОСОБА_2 за повернення йому грошових коштів.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку, викладеному у Постанові ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Зі змісту боргових розписок можна зробити висновок, що відбулася передача грошових сум від позикодавця ОСОБА_1 до позичальника ОСОБА_2 .

У вказані в договорах позики строки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, належні позивачу грошові кошти не повернув, доказом чого є оригінали розписок, надані до суду позивачем.

Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разівперевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України допускається пред`явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов`язання за договорами позики від 15 січня 2019 року та 15 травня 2020 року не виконав, а відповідачем ОСОБА_2 суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути основну суму заборгованості за вказаними договорами позики, яка, згідно з поданим позивачем розрахунком, проведеним за офіційним курсом гривні до долара США станом на день звернення до суду із даним позовом, з яким погоджується суд, становить 132 747 грн 73 к. (4 680 доларів США * 28,3649).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Договором позики від 15 травня 2020 року визначено обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування позикою в розмірі 180 доларів США щомісячно (а.с. 6)

За таких обставин з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача відсотки за користування позикою за період з 15 травня 2020 року по 15 вересня 2020 року (4 місяці), які згідно розрахунку, поданого ОСОБА_1 , з яким суд погоджується, становлять 20 422 грн 72 к. (180 доларів США * 4 * 28,3649).

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 1 531 грн 70 к.

На підставі наведеного, керуючись ст. 207, 526, 612, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу за договорами позики, укладеними між сторонами 15 січня 2019 року та 15 травня 2020 року, в розмірі 132 747 (сто тридцять дві тисячі сімсот сорок сім) гривень 73 (сімдесят три) копійки, відсотки за користування позикою згідно з договором позики від 15 травня 2020 року в розмірі 20 422 (двадцять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 72 (сімдесят дві) копійки, а загалом в розмірі 153 170 (сто п`ятдесят три тисячі сто сімдесят) гривень 45 (сорок п`ять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 531 (одну тисячу п`ятсот тридцять одну) гривню 70 (сімдесят) копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: 77771, Івано-Франківська область Івано-Франківський район, с. Бабче, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Л.Я. Рибка