Справа № 156/211/21
Номер провадження: 2-др/156/2/21
рядок статзвіту №
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
18 червня 2021 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді Федечко М. О.,
за участю секретаря судового засідання Салатюк Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Іваничі заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат понесених стороною відповідача у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ,
Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 08 червня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд ухвалив позов задоволити.
Представником позивача 14 червня 2021 року подано заяву про компенсацію судових витрат, просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. та витрати, пов`язані з перекладом документів в розмірі 2000 грн. Зазначає, що 17 березня 2021 року між адвокатом Білецькою І.М. та ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги. Згідно умов договору передбачено, що за надання правової допомоги, передбаченої п. 1.1 даного договору клієнт зобов`язується сплатити адвокатові гонорар (винагороду) в розмірі 4000 грн. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11 червня 2021 року та розрахунку суми гонорару за надану правничу (правову) допомогу від 11 червня 2021 року загальна вартість послуг виконаних адвокатом , на момент підписання даного акту становить 4000 грн. На підтвердження фактичної оплати наданих адвокатом послуг надано оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 11 червня 2021 року № 1. Крім того, позивачем понесено витрати, пов`язані з перекладом документів в розмірі 2000 грн. На підтвердження фактичної оплати послуг за переклад документів надано суду оригінал товарного чека від 15 березня 2021 року та оригінал рахунку № 48 від 15 березня 2021 року.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від останньої надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, вимоги заяви про компенсацію судових витрат підтримує та просить її задоволити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду заяви про компенсацію судових витрат. У заяві, яка міститься в матеріалах справи № 156/211/21 відповідач зазначив, що так як за адресою реєстрації він не проживає протягом тривалого часу, а іншого постійного житла на даний час немає, то просить суд надіслати документи у справі на зазначену електронну адресу. (а.с.45). Судом, на електронну адресу відповідача, скеровано копію заяви представника позивача про компесацію судових витрат з додатками та повідомлено про час та місце розгляду справи. Будь-яких клопотань на адресу суду від нього не надходило.
У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У зв`язку із зазначеним, представник позивача звернулась до суду в порядку п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України з відповідною заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
З роз`яснень які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в п. 20 зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК ( 1618-15 ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та інші правничу допомогу , пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказі щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивачем у позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи: витрати за надання професійної правничої допомоги становлять 4000 грн.; витрати, пов`язані з перекладом документів з польської мови на українську мову становлять 2000 грн. Вказано, що детальний розрахунок витрат буде наданий у встановлені процесуальним законодавством строки.
08 червня 2021 року Іваничівським районним судом Волинської області ухвалено рішення у справі, яким позовні вимоги задоволено повністю та з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14 червня 2021 року представник позивача звернулася із заявою про компенсацію судових витрат.
Відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги № 81 від 17 березня 2021 року, акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11 червня 2021 року, розрахунку суми гонорару за надану правничу (правову) допомогу від 11 червня 2021 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 11 червня 2021 року позивач понесла 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп, витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
На думку суду такий розмір витрат є співмірним зі складністю справи , наданих адвокатом послуг, часом витраченим на виконання відповідних робіт та їх обсягом, значення справи для сторони.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову на відповідача.
Стосовно заявленої вимоги про стягнення судових витрат по оплаті послуг перекладача, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 75 ЦПК України, перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного чи письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими. Перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду.Участь перекладача, який володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими, є обов`язковою при розгляді справи, одним із учасників якої є особа з порушенням слуху. Кваліфікація такого перекладача підтверджується відповідним документом, виданим у порядку, встановленому законодавством. Перекладач зобов`язаний з`являтися до суду за його викликом, здійснювати повний і правильний переклад, посвідчувати правильність перекладу своїм підписом на процесуальних документах, що вручаються сторонам у перекладі на їхню рідну мову або мову, якою вони володіють. За відсутності заперечень учасників справи перекладач може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції Перекладач має право задавати питання з метою уточнення перекладу, відмовитися від участі у цивільному процесі, якщо він не володіє достатніми знаннями мови, необхідними для перекладу, а також на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних із викликом до суду.
Судом встановлено , що з метою надання суду перекладених на українську мову документів про працевлаштування відповідача за кордоном позивач скористалася послугами перекладача та понесла витрати за переклад документів з польської на українську мову за що сплатила приватному підприємцю ОСОБА_5 2000 грн. за переклад з іноземної мови. Понесення таких витрат підтверджується товарним чеком від 15 березня 2021 року та рахунком № 48 від 15 березня 2021 року.
Оскільки понесення вказаних витрат було зазначено в позовній заяві у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат та їх понесення документально підтверджено, заперечення з сторони відповідача щодо розміру витрат не подано, то суд вважає, що вимога про стягнення витрат по оплаті послуг перекладача підлягає до задоволення.
З огляду на те, що при ухваленні вищевказаного рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, а саме, не ухвалено рішення стосовно вимоги позивача про стягнення судових витрат з відповідача, а саме, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (шість тисячі) гривень та витрат по оплаті послуг перекладача в сумі 2000 грн., у зв`язку із чим суд вважає за необхідне винести додаткове рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 270, 352, 354 ЦПК України, суд,
постановив:
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 156/211/21 яким стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (чотри тисячі) грн. судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 2000 (дві тисячі) грн. витрат по оплаті послуг перекладача.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя М. О. Федечко