ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1619/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді Губської Я.В. по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У листопада 2018 року ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію звернувся з позовом до суду та просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №6/4/2006/840-К/937 від 19.07.2006 у сумі 25451,54 дол.США (717275,32 грн. по курсу НБУ станом на 22.10.2018), пеню 85005,93 грн. та судовий збір у розмірі 12034,22 грн.

Позов мотивовано тим, що 19.07.2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 6/4/2006/840-К/937. Відповідно до п. 1.1. договору, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 36 000,00 доларів США. Відповідно до п. 1.3.1, 1.4. договору, кредит надається позичальнику строком по «18» липня 2036 року включно зі сплатою відсотків за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 10 % відсотків річних. Відповідно до п. 1.3.2 договору, плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за Кредитом у п. 1.1 договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом якого позичальник користувався Кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом. Відповідно до п. 3.3.2 договору встановлена сума мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 435,00 доларів США. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.2. цього договору, щомісячно до п`ятнадцятого числа поточного місяця.(п. 3.3.3. Договору). Ціль кредитування - споживчі цілі.

Зазначає, що зобов`язання за договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу через касу банку кредитні кошти (транш) у розмірі 36 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-1 від 19.07.2006 року.

Відповідно до договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадках передбачених цим договором також - сплатити неустойку та відшкодувати завдані банку збитки. Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору, позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п. 1.3.1,1.3.2 цього договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок № НОМЕР_1 , МФО 351834 мінімально необхідний платіж у валюті кредиту.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та інших платежів передбачених Кредитним договором ОСОБА_3 , як поручитель відповідає перед кредитором за належне виконання зобов`язань у повному обсязі всім належним йому на праві власності майном та грошовими коштами, згідно з чим був складено договір поруки № 6/4/2006/840-П/938 від 19.07.2006р. (п.1.4. Договору поруки).

У зв`язку з невиконанням прийнятих на себе зобов`язань відповідачем за кредитним договором №6/4/2006/840-К/937 від 19.07.2006 року, станом на 22.10.2018р. існує заборгованість у розмірі 25 451,54 дол. США - 717 275,32 грн по курсу НБУ станом на 22.10.2018 та 85 005,93 грн, що складається із наступних сум: заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена 15 221,67 дол. США, заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена 7 181,14 дол. США; комісія за управління кредитом, в тому числі прострочена - 3 048,73 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту - 85 005,93 грн.

Таким чином, на цей час існує заборгованість у загальному розмірі 25 451,54 доларів США та пеня за прострочення сплати кредиту - 85 005,93 грн, яка до теперішнього часу не погашена.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 . ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» в особі повноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію заборгованість за кредитним договором №6/4/2006/840-К/937 від 19.07.2006 року у розмірі 25451,54 доларів США (717275,32 грн по курсу НБУ станом на 22.10.2018 року, що складається заборгованості за кредитом 15221,67 доларів США, заборгованості за відсотками 7181,14 доларів США, комісії за управління кредитом 3048,73 доларів США, та пені за прострочення сплати кредиту 82247,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію судовий збір в розмірі 12034,22 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гужва А.М. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції помилково зазначено про неналежність та недопустимість наданих відповідачем доказів про відсутність боргу.

Зазначає, що на виконання вимог ухвали нотаріусом Шеренковим В.О. було надано належним чином засвідчені копії листів від 16.12.2016 року та від 2112.2016 року, у яких зазначено про виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором.

Зауважує, що нею надано документи, які підтверджують сплату боргу за кредитним договором, а саме квитанції щодо сплати основної заборгованості та процентів за кредитом на загальну суму еквівалентну у 50715 доларів США, квитанції щодо сплати пені на загальну суму 590,20 грн та щодо сплати комісії за обслуговування кредиту на загальну суму 8933,94 грн.

Вказує, що оскільки кредитний договір було виконано відповідачем своєчасно та у повному обсязі, то договір поруки, який його забезпечував є припиненим, а тому вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставним.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 травня 2021 року залучено до участі у справі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в якості правонаступника позивача ПАТ «КБ «Надра».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вказує, що долучені відповідачем квитанції про сплату заборгованості за кредитним договором на суму 50715,16 доларів США, проте як повна сума до погашення заборгованості складає 156600 доларів США.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що відповідачем фактично отримані та використані кошти, однак в добровільному порядку не повернуті.

За таких обставин суд вважав, що вимога позивача до відповідача обґрунтована, оскільки остання не виконала умов укладеного з ним договору і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованості кредитом у розмірі 25451,54 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 15221,67 доларів США, заборгованість за відсотками 7181,14 доларів США, комісія з управління кредитом 3048 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту 82247,96 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

У ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, які полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 549, 550, 611, 624 ЦК України за порушення грошового зобов`язання передбачена сплата неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено, 19.07.2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра»(правонаступником якого є ПАТ «КБ «НАДРА») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 6/4/2006/840-К/ НОМЕР_2 . Відповідно до п. 1.1. договору, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 36 000,00 дол. США.

Відповідно до п. 1.3.1, 1.4. договору, кредит надається позичальнику строком по 18 липня 2036 року включно зі сплатою відсотків за користування Кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 10 % відсотків річних. Відповідно до п. 1.3.2 договору, плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за Кредитом у п. 1.1 договору.

Плата сплачується в повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом якого позичальник користувався Кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом.

Відповідно до п. 3.3.2 договору встановлена сума мінімально необхідного платежу, розмір якого складає 435,00 доларів США. Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.2. цього договору, щомісячно до п`ятнадцятого числа поточного місяця.(п. 3.3.3. Договору). Ціль кредитування - споживчі цілі.

Згідно п. 3.3.1 кредитного договору, позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п. 1.3.1,1.3.2 цього договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок № НОМЕР_1 , МФО 351834 мінімально необхідний платіж у валюті кредиту.(а.с.11-12)

Між сторонами також укладено договір поруки № 6/4/2006/840-П/938 від 19.07.2006р., згідно якого позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право банка вимагати виконання зобов`язань, вказаних у цьому кредитному договорі повністю (чи у будь-якій його частині), як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.(а.с.13)

Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі. про що свідчить підпис про отримання ОСОБА_1 в заяві про видачу готівки від 19.07.2006 №NL-1.(а.с.14). Дані обставини не оспорюються відповідачами.

Підтверджень належного виконання щодо своєчасної сплати відповідачем чергових платежів, на виконання умов договору, або сплати заборгованості в повному обсязі до суду відповідачами не подано.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачам станом на 22.10.2018 року розраховано заборгованість у розмірі 25451,54 дол.США (717275,32 грн. по курсу НБУ станом на 22.10.2018), що складається з: заборгованості за кредитом 15221,67 дол. США, заборгованості за відсотками - 7181,14 дол. США, комісії за управління кредитом 3048,73 дол. США; а також неустойку 85005,93 грн. - пеня. (а.с. 15-19).

На спростування розрахунку заборгованості відповідачем у суді апеляційної інстанції надано копії квитанцій про сплату кредиту.

Дослідивши в судовому засідання надані відповідачем копії квитанцій, колегія суду не приймає їх до уваги, оскільки у наданих квитанціях в графі «Призначення платежу» зазначено внесення готівки на власний рахунок», що не передбачено умовами договору кредиту і тому не може бути належним і допустимим доказом сплати заборгованості за кредитним договором.

Належним чином засвідчені копії листів від 16.12.2016 року та від 21.12.2016 року, у яких представником Фонду гарантування вкладів про виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором не замінюють бухгалтерські документи, і тому також не є належними і допустимим доказами про виконання боржником своїх зобов`язань за договором.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконали, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Належних і допустимих доказів на спростування цих висновків апелянт не надав.

Оскільки у справі відсутні відомості та докази про те, що відповідачі виконали свої зобов`язання, з приводу яких судом був розглянутий спір, перед первісним кредитором - банком, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги не знайшли свого підтвердження, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 липня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.