Справа № 521/3667/20
Провадження № 2/521/564/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Манюк Д.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказала, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою за віком та з 2003 року проживає і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вселилась вона до вказаного будинку, як член сім`ї власника будинку ОСОБА_7 . Власниця будинку ОСОБА_7 померла в 2011 році.

Після її смерті спадок прийняло троє родичів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Як член сім`ї померлого власника житла вона має право проживати в цьому будинку, оскільки приходилася «свахою» померлій в 2011 році власниці житла ОСОБА_7 .

Проте, ОСОБА_4 її виселив з будинку АДРЕСА_1 . Оскільки їй більше ніде проживати, то вона проживала у дворі будинку (на вулиці) з 01 червня 2019 року по 01 жовтня 2019 року (тобто майже півроку вона прожила без даху над головою).

З 01 жовтня 2019 року її забрала до себе тимчасово її знайома ОСОБА_8 .

Вона звернулась з заявою до поліції на що отримала від Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі відповіді, від 28.11.2019, за вих. № 38.1-Ш-651 та № 38.1-21538-СО, в яких було заначено, що з метою фіксування факту виселення та зміни замків було здійснено виїзд за зазначеною адресою, де по прибуттю було оглянуто житло, яке на момент прибуття було зачинене.

У зв`язку з указаним, позивачка звернулась з позовом до суду про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. Просила позов задовольнити в повному обсязі (а.с.2-4).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

До суду надав відзив, в якому вказав, що він вбачає з наданої до позовної заяви інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що власниками домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 є три особи: ОСОБА_9 (Відповідач), ОСОБА_5 (третя особа - 1), ОСОБА_6 (третя особа - 2), форма власності - спільна часткова.

Також, він вказав, що Відповідач не є єдиним власником домоволодіння, з якого ним, як він вважає, нібито було виселено Позивача.

Також, він вказав, що рішення щодо розпорядження майном, повинні прийматись за згодою усіх його власників.

Тому, на його думку, будь-які дії щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 здійснює не лише Відповідач, а й інші власники цього майна, які по даній справі є третіми особами та мають рівні права на нього.

Враховуючи наведене, він вказав, що Відповідач не має права самостійно приймати

рішення про виселення Позивача із займаного приміщення, у зв`язку із тим, що він не є одноособовим власником цього домоволодіння.

На його думку, якщо допустити, що він - Відповідач і виселив Позивача із займаного приміщення, то інші власники майна (треті особи по справі) мають право вселити Позивача назад до цього домоволодіння.

А тому, йому стало незрозумілим, чому відповідачем по справі є лише він - ОСОБА_9 та в якості відповідачів, не зазначено інших власників будинку, які вказані в позові третіми особами по справі, оскільки вони мають рівні права щодо домоволодіння з якого, як він вважає, що нібито Відповідачем було виселено Позивача. І він, ОСОБА_10 не заперечує проти того, щоб Позивач жила у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована.

При цьому, він, Відповідач вказав, що за адресою АДРЕСА_1 знаходяться два будинки.

Перший - за адресою якого, як він вважає, зареєстрована Позивач: АДРЕСА_1 та на підтвердження чого нею було надано довідку про реєстрацію місця проживання.

Також, посилаючись на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він вказав, що ним вбачається, що на цій же земельній ділянці є ще один дім і до складу об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 входить житловий будинок під літерою «И», який, як він стверджує, побудував саме він - Відповідач по справі.

На першому поверсі цього домоволодіння, побудованого, як він вказав - саме ним - Відповідачем, проживає він - Відповідач, а на другому поверсі - ОСОБА_5 (третя особа по даній справі) зі своїм чоловіком та донькою.

А тому він вважає, що він Відповідач не порушує права Позивача щодо проживання у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , в якому вона зареєстрована.

І особисті речі Позивача знаходяться в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 , в якому, як він вважає, вона зареєстрована. З домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована Позивач, він - ОСОБА_9 її - не виселяв.

Позивач власником домоволодіння, у якому вона зареєстрована, не є.

Позивач проживала у спірному будинку в якості члена сім`ї, є матір`ю колишнього чоловіка ОСОБА_5 (третя особа по справі) і, таким чином, набула права користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Він, відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, родичем Позивачу не приходиться.

Тому, на його думку, є підстави для припинення права Позивача на користування чужим майном на вимогу власника цього майна.

Також, аналізуючи відповіді позивачці Малиновського ВП у м. Одесі, він вказав, що наведеним відповідями підтверджено лише факт заміни замків у будинку. Також, він вважає, що, з наведених відповідей не вбачається стосовно кого саме були звернення Позивача.

Тому, просив у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до

ОСОБА_9 , третя особа: ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення - відмовити у повному обсязі (а.с.37-41).

В судовому засіданні позивач та її представник підтимали позовні вимоги, пояснивши, що вона - позивачка та відповідач ОСОБА_9 зареєстровані за однією адресою. Вона мешкала з дозволу покійної ОСОБА_7 в кімнаті, розміром 12,4 кв.м., яка знаходиться на першому поверсі житлового будинку під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 . І саме у цьому будинку під літерою «И» відповідач ОСОБА_9 поставив вхідні двері, викинув з кімнати, розміром 12,4 кв.м., її речі та ключі від вхідних дверей будинку їй не передав. Позивач та її представник просили вимоги позову задовольнити.

Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся неодноразово, його представник заперечував проти задоволення позову.

До суду представник відповідача надав заяву, в якій вказав, що ОСОБА_7 була дружиною ОСОБА_9 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті ОСОБА_9 свідоцтво на самочинно збудовані будівлі, у тому числі і на самочинно збудований житловий будинок, загальною площею 256,7 кв.м, під літерою «И», за адресою: АДРЕСА_1 , не отримував.

Власником (користувачем) житлового будинку під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , була померла ОСОБА_7 .

Будинок під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 не було успадковано ніким у зв`язку із тим, що він був самочинно збудованим, отже, представник відповідача ОСОБА_9 вважає, що відповідач ОСОБА_9 не може бути відповідачем по цій справі, так як не є власником і правонаступником ОСОБА_7 в частині будинку під літерою «И» (а.с.125).

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, прийшов до такого.

У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою за віком.

Вказане підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.7).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає з 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується довідками КП ЖКС «Хмельницький» (а.с.6, 8).

Згідно до Довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, від 15.08.2019 року, про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 18.02.2005 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_9 довідки про реєстрацію свого місця проживання, до суду не надав.

Проте, згідно до ксерокопії паспорту, ОСОБА_9 уроженець ОСОБА_11 , був зареєстрований з 15.09.2006 року за цією ж адресою: АДРЕСА_1 (а.с.68-69).

Тобто, Відповідач ОСОБА_9 за цією ж адресою: АДРЕСА_1 зареєструвався значно пізніше, ніж позивачка ОСОБА_1 .

Згідно до довідки КП ЖКС «Хмельницький», ОСОБА_1 мешкає з 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 і за цією ж адресою: АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_9 (а.с. 6).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, об`єкт нерухомого майна - домоволодіння, загальною площею 400 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складається з:

1. житлового будинку, під літерою «А», загальною площею 69,8 кв.м. та площею самочинно збудованого 35,3 кв.м.;

2. житлового будинку, під літерою «Б», загальною площею 73,5 кв.м.;

3. житлового будинку, під літерою «И», загальною площею 256,7 кв.м., який самочинно збудований (а.с.15-16).

Відповідно до технічного паспорту, від 25.09.2009 року, виготовленого станом на 24.07.2008 року на будинок АДРЕСА_1 вказаний будинок, станом на 24.07.2008 року - належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він складається з двох будинків, під літерою «А» та «И». Будинок під літерою «И» побудовано самочинно. Про це вказує відбиток штампу «Збудовано самочинно», на якому вказано що житловий будинок під літерою «И» збудовано самочинно (а.с.87, зворотній бік).

Також, у технічному паспорті, від 25.09.2009 року, виготовленого станом на 24.07.2008 рік на будинок АДРЕСА_1 , вказано та нанесено план поверхів будинку під літерою «И», побудованого самочинно, він складається з двох поверхів та мансарди. На першому поверсі цього, самочинно збудованого ОСОБА_7 , станом на 24.07.2008 року, будинку під літерою «И» знаходиться кімната, розміром 12,4 кв.м. (а.с.88, 90)

Як вказала у судовому засіданні позивач та її представник, у цій кімнаті, розміром 12,4 кв.м., яка розташована на першому поверсі в будинку під літерою «И» (який складається з двох поверхів та мансарди), побудованого самочинно, станом на 24.07.2008 року, вона проживала до виселення її ОСОБА_9 в червні 2019 році з цієї кімнати.

Отже, наведене вказує, що житловий будинок під літерою «И» вже був побудований станом на 24.07.2008 рік та належав ОСОБА_7 , з дозволу якої і вселилась позивачка в кімнату, розміром 12,4 кв.м., яка знаходиться на першому поверсі цього житлового будинку під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, у технічному паспорті, від 25.09.2009 року, виготовленому станом на 24.07.2008 рік, на будинок АДРЕСА_1 , графічно нанесено план будинку під літерою «А», він складається з одного поверху (а.с.89), до нього також самовільно прибудовано частину приміщення на першому поверсі (а.с.89).

У своїх поясненнях до суду відповідач ОСОБА_9 , всупереч вказаному ним же у його відзиві до суду, вказав, що він не є власником будинку під літерою «И», куди Позивач просить її вселити. Після смерті ОСОБА_7 , вступили у спадщину на будівлю під літерою "А" він: ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Свідоцтво про право на спадщину, на самочинно збудований житловий будинок літ «И» - не видавалось (а.с.112, 125)

Відповідно до долученої до матеріалів справи фототаблиці на будинок АДРЕСА_1 , зображено сходову клітку та вхідні двері в побудований будинок. На стіні цього будинку, біля вхідних дверей будинку встановлено електролічильник (а.с.96).

Згідно до долученої до матеріалів справи фототаблиці на будинок АДРЕСА_1 , на занедбаній земельній ділянці знаходиться старе напіврозвалене одноповерхове приміщення, у вікнах якого відсутнє скло, отвіри в вікнах закриті клейонкою, всередині приміщення знаходяться купи сміття та людські речі (а.с.95, 97-100).

Отже, саме на це старе напіврозвалене одноповерхове приміщення, у вікнах якого відсутнє скло та в якому знаходяться купи сміття, тобто саме на цю частину будинку АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_9 отримав свідоцтво про право на спадщину.

Тобто, відповідач ОСОБА_9 є співвласником саме цього приміщення під літерою «А».

Згідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_7 , спадщину отримано ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.114)

Отримана цими особами спадщина, складається в цілому з житлового черепашникового будинку, під літерою: «А», житловою площею 33,5 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Е», «З» - сараї, № 2, 5-11 - огорожа, І мостіння. Вартість майна, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 33722435, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрацїї об`єктів нерухомості», 04.04.2012 року - сорок сім тисяч двісті сорок сім гривень (а.с.114).

На самочинно збудовані будівлі: житловий будинок літ. «И», прибудова літ. «и».

загальною площею 256,7 кв.м., житловою площею 69,9 кв.м., прибудова літ. «аі»; прибудови

ггт. «Б1», «61», «62», прибудова «б» - самочинно збільшена на 45%; самочинно

переобладнано в житловому будинку літ. «А»: 1а-1 коридор, площею 1,8 кв.м. з житлової, 1а-2

житлова. площею 3,4 кв.м. з коридору, 1а-3 житлова, площею 9,0 кв.м. з коридору, це

свідоцтво не видавалось і їх вартість в оцінку спадкового майна не включено (а.с.114).

Допитана в судовому засіданні гр. ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_1 є її бабусею, ОСОБА_13 також була її бабусею. З дозволу її бабусі ОСОБА_13 до неї вселилась її бабуся ОСОБА_1 , яка до цього мала у власності квартиру, з двох кімнат на АДРЕСА_2 і їх вона продала, а гроші за цю продану квартиру вона передала бабусі ОСОБА_13 і та витратила їх на будівництво будинку під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 . Тому її бабуся ОСОБА_1 має законні права на проживання в кімнаті, розміром 12,4 кв.м. в будинку під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , побудованому на гроші від продажу її квартири.

ОСОБА_9 , був рієлтором. За рік до своєї смерті бабуся ОСОБА_13 не дивлячись на те, що вона десь на років 20 старше ОСОБА_9 , розписалась з ним, а через рік померла і це дало йому підстави після смерті бабусі ОСОБА_13 вступити у спадщину на будинок під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 нарівні з іншими родичами.

А в червні 2019 році цей ОСОБА_9 , встановив вхідні двері в будинку, який йому не належить, під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , не дав від вхідних дверей ключі бабусі ОСОБА_1 , щоб вона могла пройти до своєї кімнати, що знаходиться на першому поверсі цього будинку і викинув з кімнати, де вона проживала до цього, у двір всі речі бабусі ОСОБА_1 .

Після цього бабуся ОСОБА_1 , не може вселитись у свою кімнату, в якій вона проживала в будинку, під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , який був побудований на її ж гроші від продажу її квартири по АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_5 надала аналогічні пояснення, також поснила, що ОСОБА_13 була її матір`ю, а ОСОБА_1 - її свекрухою. Крім того, вона вказала, що не заперечує, щоб ОСОБА_1 проживала в кімнаті 12,4 кв.м., яка знаходиться в будинку, під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засіданні гр. ОСОБА_14 пояснив, що ОСОБА_1 є бабусею його дружини. Він познайомився з бабусею ОСОБА_1 приблизно в 2016 році.

Вона тоді проживала в кімнаті на першому поверсі в будинку під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 .

У день його весілля з ОСОБА_12 в червні 2019 році ввечері вони приїхали у двір будинку під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 і там у дворі побачили розкиданими речі бабусі ОСОБА_1 , а на вхідних дверях будинку були поміняні замки. З тих пір бабуся не може назад вселитись у свою кімнату, де до цього вона проживала у цьому будинку, оскільки її туди недопускає ОСОБА_9 ..

Судом встановлено, що позивачка стосовно її виселення в червні 2019 році з кімнати, розміром -12,4 кв.м., яка знаходиться в будинку, під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , зверталась з заявою до поліції, на що отримала від Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі відповіді, від 28.11.2019, за вих. № 38.1-Ш-651 та № 38.1-21538-СО, в яких було вказано, що з метою фіксування факту виселення та зміни замків було здійснено виїзд за зазначеною адресою, де по прибуттю було оглянуто житло, яке на момент прибуття було зачинене.

З зазначених відповідей вбачається, що дієвих мір реагування на заяву позивачки співробітниками поліції не було своєчасно прийнято.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, відповідач жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, до суду не надав.

Так, вказавши у відзиві одне, у поясненнях та у заяві до суду вказав вже інше, чим спростовано вказане ним же у його відзиві.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Вивчені у судовому засіданні матеріали вказують на те, що ОСОБА_9 отримав спадщину, саме на будинок під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 , і є співвласником саме цієї будівлі під літерою «А» в АДРЕСА_1 .

Також, судом встановлено, що на час розгляду справи будинок під літерою «И», за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 не належить.

Тому, суд не може погодитись зі ствердженням відповідача ОСОБА_9 про те, що є підстави для припинення права Позивача на користування чужим майном на вимогу його, як власника цього майна, оскільки він, як встановлено у судовому засіданні, власником будинку під літерою «И», за адресою: АДРЕСА_1 , не являється.

Отже, вивчені у судовому засіданні матеріали спростовують ствердження відповідача ОСОБА_9 , що будинок під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , належить йому і він його побудував, як вказував він у своєму відзиві до суду (а.с.37-41).

Також, на підтвердження факту того, що у нього були кошти на будівництво будинку в м.Одесі, відповідачем ОСОБА_9 , не було надано до суду жодних доказів, як і не надано доказів стосовно його заробітку за вказаний період часу. Не надано ним і копії трудової книжки, в якій було б вказано про його місце роботи, з чого можливо було б зробити висновок про наявність у нього доходів на час побудови будинку під літерою «И», за адресою: АДРЕСА_1 .

Не надано ним і довідки з податкових органів, які б вказували на те, що він в указаний час отримував доходи, які давали б можливість йому побудувати будинок під літерою «И», за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, суд звертає увагу на те, що, заявлене відповідачем ОСОБА_9 у його відзиві до суду, що будинок під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , належить йому і він його побудував (а.с.39) спростовується і ним самим у його ж поясненнях та заяві до суду, в яких він вказав вже інше, а саме, що власником (користувачем) житлового будинку під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , була померла ОСОБА_7 , свідоцтво на самочинно збудовані будівлі, у тому числі і на самочинно збудований житловий будинок, загальною площею 256,7 кв.м, під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , він не отримував (а.с.112, 125).

Також, ним не заперечувалось того, що позивач ОСОБА_1 в займане нею житлове приміщення - кімнату, розміром 12,4 кв.м. в будівлі під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , вселилась з дозволу власника цього приміщення ОСОБА_7 , іншого житла у ОСОБА_1 не має.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_9 отримав у спадщину, разом з іншими спадкоємцями на будівлю під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 , і на час розгляду справи є власником саме будівлі під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 , і саме в цій будівлі під літерою «А» за адресою: АДРЕСА_1 , він має правові підстави мешкати.

Будівля під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , йому не належить, а тому відсутні законні підстави для мешкання в ній ОСОБА_9 , як і відсутні законні підстави на встановлення ним вхідних дверей та змінювати замки на дверях в цій будівлі під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо наданої до суду відповідачем ОСОБА_9 ксерокопії пояснення гр. ОСОБА_15 , в яких вказано, що вона з дозволу ОСОБА_9 , мешкає на першому поверсі в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає, що дане пояснення вказує на те, що вказана особа - гр. ОСОБА_15 без будь-яких правових підстав мешкає в будівлі під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_9 не являється власником вказаної будівлі та не може надавати дозволи будь-кому на проживання в цій будівлі під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 .

Тим більше у ОСОБА_9 відсутні будь-які законні підстави для виселення ним ОСОБА_1 з займаного нею житлового приміщення - кімнати, розміром 12,4 кв.м. в будівлі під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , куди вона вселилась з дозволу власника цього приміщення, а отже, має право в цій кімнаті проживати.

Суд погоджується з заявою відповідача ОСОБА_9 про те, що він - відповідач у справі, спільним побутом із позивачем не пов`язаний, родичем Позивачу не приходиться (а.с.39), а тому суд звертає увагу на те, що і з цих підстав, відповідач ОСОБА_9 не має законних підстав мешкати в будівлі під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , тим більше вселяти в цю будівлю інших осіб чи виселяти з цієї будівлі інших осіб.

Більш того, суд звертає увагу на те, що з пояснень свідків вбачається, що вказана будівля, під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 побудована саме на кошти ОСОБА_1 , якою, у свій час було продано квартиру на АДРЕСА_2 , а гроші за продану вказану квартиру нею були передані покійній родичці ОСОБА_7 для будівництва цього будинку.

Проте, ОСОБА_1 з вимогами про визнання права власності на спірну будівлю під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , до суду не зверталась.

Заяву представника відповідача ОСОБА_9 про те, що відповідач ОСОБА_9 не може бути відповідачем по вказаній справі, так як не є власником і правонаступником ОСОБА_7 в частині будинку під літерою «И» (а.с.125), суд не може прийняти до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме відповідач ОСОБА_9 , не будучи власником будівлі під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , саме він в указаній будівлі змінив замки на вхідних дверях, викинув з кімнати будинку речі ОСОБА_1 , саме він, без будь-яких правових підстав вселив в будівлю, під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої, як він сам стверджує, не являється, громадянку ОСОБА_15 , про що до суду надав ксерокопію її пояснень.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкала в житловому приміщенні - кімнаті, розміром 12,4 кв.м. в будівлі під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрована за цією адресою: АДРЕСА_1 з 18.02.2005 року по теперішній час, іншого житла не має.

За змістом статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно до частини другої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

За правилами частини п`ятої статті 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу, підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При оцінці обраного позивачем способу захисту, суд має враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду, від 15 січня 2020 року у справі № 754/613/18 (провадження № 14-181цс18) викладено висновок, що тривалий час проживання у спірній квартирі/будинку особи, яка не має іншого житла, є достатньою підставою для того, щоб вважати квартиру/будинок житлом цієї особи в розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи із принципу верховенства права, суд приходить до висновку, що виселення позивачки з кімнати, розміром 12,4 кв.м. в будівлі під літерою «И» за адресою: АДРЕСА_1 , є втручанням у право особи на повагу до її житла.

Оскільки, положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, відповідно до викладених у позові вимог, який не суперечить закону.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. 3, 15, 16 ЦК України; ст. ст. 3, 2, 43, 76, 77, 81, 258-259, 263-265, 267, 354, 355

ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, задовольнити в повному обсязі.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), в користуванні житловим приміщенням- кімнатою, площею 12,4 кв. м., яка, згідно технічного паспорту, від 25.08.2009 року, на житловий будинок, виготовленого КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості", станом на 24.07.2008 року, знаходиться в будівлі, а саме на першому поверсі житлового будинку, під літерою "И", загальною площею 256,7 кв. м., житловою площею 69,9 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) в житлове приміщення - кімнату, площею 12,4 кв. м., яка, згідно технічного паспорту, від 25.08.2009 року, на житловий будинок, виготовленого КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості", станом на 24.07.2008 року, знаходиться в будівлі, а саме на першому поверсі житлового будинку, під літерою "И", загальною площею 256,7 кв.м., житловою площею 69,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) не чинити перешкод ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) у користуванні житловим приміщенням - кімнатою, площею 12,4 кв. м., яка, згідно технічного паспорту, від 25.08.2009 року, на житловий будинок, виготовленого, КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості", станом на 24.07.2008 року, знаходиться в будівлі, а саме на першому поверсі житлового будинку, під літерою "И", загальною площею 256,7 кв. м., житловою площею 69,9 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст. 354-355 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено та підписано 26 лютого 2021 року.

Суддя: Н.В. Мирончук