ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3930/21 Справа № 205/43/20 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року у справі за позовом Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої житлової субсидії, -

ВСТАНОВИЛА:

Правобережне управління соціального захисту населення ДМР у січні 2020 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманої житлової субсидії(а.с. 1-4).

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що ОСОБА_1 перебував на обліку у позивача та отримував житлову субсидію, проте відповідач не повідомив про те, що він перебуває у шлюбі, тому розрахунок житлової субсидії проводився з урахуванням доходів тільки заявника, внаслідок чого безпідставно отримав грошові кошти у період з 01.05.2018 р. по 30.04.2019 р.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь незаконно отриману житлову субсидії у розмірі 6 946,72 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 рокупозовні вимоги Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради надміру сплачені бюджетні кошти за період з 01.05.2018 р. по 30.04.2019 р. в сумі 6 946,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 30-32).

У грудні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року (а.с. 40-45).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення (а.с. 72-73).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суд, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи та порушення норм процесуального, матеріального права (а.с. 76-85).

Правобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради скористалось своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги Правобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради суд виходив з їх обгрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».

Приписами пункту 7 частини 1 статті 4 Закону № 2189-УІІІ встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

З аналізу наведених норм спеціального Закону, яким врегульовано правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, слідує, що єдиним органом який може визначати на законодавчому рівні умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій є Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Відповідно до Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.1995 № 848 (зі змінами) на підставі заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 29 грудня 2016 року, ОСОБА_1 призначено житлову субсидію починаючи з лютого 2017 року.

При подачі документів для оформлення житлової субсидії, в заяві та декларації, заявник зазначив свої дані та доходи.

Пунктом 14 Положення № 848, передбачено, що після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді, а тому перерахунки житлової субсидії на наступні періоди управлінням здійснювалися автоматично з розрахунку тільки заявника.

27.04.2018 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність, постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1022», якою Положення про порядок призначення житлових субсидій № 848 викладено у новій редакції.

Пунктом 2 Постанови КМУ № 329 установлено, що з 1 травня 2018 року призначення житлової субсидії здійснюється лише після подання нових заяви і декларації, якщо у складі домогосподарства, зокрема є особи, члени сім`ї яких не зареєстровані за адресою домогосподарства.

Пунктом 5 Постанови КМУ № 329 передбачено, що ця постанова набирає чинності з 1 травня 2018 року.

З 01.05.2018 року Положення про порядок призначення житлових субсидій № 848 викладено в новій редакції згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 № 329 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання такою, що втратила чинність постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1022».

Пунктом 1 Положення встановлено, що положення визначає умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій, зокрема, щомісячної житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом 8 Положення № 848 житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку).

При цьому, за приписами пункту 9 Положення № 848, під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства. При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються. Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

З метою контролю за цільовим використанням державних коштів, спрямованих на надання житлової субсидії Управлінням було проведено перевірку та виявлено, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Оскільки жодної інформації щодо дружини ОСОБА_1 управління станом на 01.05.2018 р. не мало, розрахунок житлової субсидії проводився з урахуванням доходів тільки заявника.

Держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг на умовах та в порядку, визначеному Положенням № 848 та в свою чергу покладає на громадян, яким призначено субсидію обов`язки, визначені Положенням № 848, зокрема, громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру (п. 13 Положення № 848). Наслідком не виконання цього обов`язку, є припинення надання раніше призначеної субсидії.

Хоча дружина відповідача не зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проте необхідно під час призначення житлової субсидії враховувати її доходи також, як членів сім`ї осіб із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства, що відповідає вимогам зазначеним в пункті 9 Положення № 848.

ОСОБА_1 з травня 2018 року повинен був повідомити управління, що він одружений та звернутися до управління з новою заявою та декларацією, задекларувати відповідно до II та III розділів декларації дані дружини, а також їх дохід, оскільки це впливає на визначення права та розміру отриманої субсидії.

На підставі отриманої інформації ОСОБА_1 було здійснено перерахунок призначеної субсидії відповідно до якого, сума надміру виплачених коштів складає 6 946,72 грн. за період з 01.05.2018р. по 30.04.2019 року.

Абзацом 2 пунктом 1 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 29 грудня 1997 року №39/283/90/5 передбачено, що повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадку приховання заробітку чи іншого доходу громадянами.

За положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Пунктами 1,2 Порядку повернення коштів надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29.12.1997року № 39/283/90/5,передбачено, що повернення бюджетних асигнувань, надміру перерахованих за призначеними субсидіями, проводиться у випадках, зокрема, виявлення подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями про доходи та майновий стан усіх зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, приховання заробітку чи іншого доходу, подання фальшивих документів. В разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів:

- припиняють надання субсидії;повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів;

- подають позовні заяви до суду про стягнення надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни);

- повідомляють надавачів послуг про припинення надання субсидії.

Згідно з п. 20 Положення про порядок призначення та надання населення субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію.

У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

ОСОБА_1 19.09.2019р., 07.10.2019р., 29.11.2019р. були направлені повідомлення про припинення надання та повернення надміру перерахованої житлової субсидії.

ОСОБА_1 всупереч ст. 81 ЦПК України не надано суду доказів сплати вищевказаної заборгованості.

Враховуючи те, що відповідачем при отриманні житлової субсидії було не дотримано наданих письмових зобов`язань щодо інформування Управління у визначені законодавством терміни про зміни (обставини), що впливають на призначення субсидії, та відповідач приховав інформацію щодо дружини, шляхом не зазначення у своїй декларації такої інформації, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо обгрунтованості та доведеності позовних вимог позивача, оскільки грошові кошти у розмірі 6 946,72 грн. отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи скарги щодо порушення судом норм процесуального права колегія суддів не бере до уваги, оскільки вказані доводи не спростовують обгрунтованих висновків суду.

Доводи скарги, що з 01.05.2018 року позивачем у добровільному порядку було призначено заявнику житлову субсидію без подання заявником нової заяви та декларації колегія суддів не бере до уваги, оскільки це не перешкоджало заявнику звернутись до позивача з новою заявою про призначення субсидії та подання нової декларації із зазначенням інформації щодо дружини, що згідно Положення є обов`язком заявника. Крім того, заявник лише 03.05.2019 року звернувся до позивача з новою заявою із зазначенням інформації про дружину.

Доводи скарги про те, що позивач зі своєї ініціативи призначив заявнику субсидію без будь-яких його звернень колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі дії позивача не суперечать вимогам чинного законодавства, а саме Положенню № 848. Крім того, дані дії позивача не звільняються заявника від виконання покладених вказаним Положенням на нього обов`язків.

Доводи скарги про те, що заявником при первинному поданні заяви про призначення субсидії було надано копію свого паспорта де містяться відомості про його сімейний стан, а тому позивачу була відома така інформація є безпідставними, оскільки заявник повинен був у відповідності до вимог чинного законодавства подати нову декларацію в якій і повинен був зазначити таку інформацію.

Доводи про те, що заявник не отримував субсидію в розмірі 6 946,72 грн. і це спростовується наданою ним банківською випискою колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані доводи не підтверджуються належними, достатніми та допустимими доказами, а банківська виписка надана заявником (а.с. 52-53) не береться до уваги, оскільки вказана виписка надана за період з 04.01.2019 року по 06.11.2020 року в той час як предметом розгляду є період з 01.05.2018 року по 30.04.2019 року.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров