КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/8015/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» про відшкодування шкоди, стягнення пені за невиконання зобов`язань щодо усунення недоліків у квартирі та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачем не виконано належним чином умови договору передачі об`єкта інвестування, недоліки в об`єкті інвестування призвели до неможливості користуватися майном, а тому позивач просив суд першої інстанції стягнути з ТОВ «Будеволюція» 50000 грн. матеріальної шкоди, що завдана внаслідок не усунення недоліків в об`єкті інвестування, стягнути пеню в розмірі 8042737 грн. 03 коп., зобов`язати відповідача усунути недоліки, стягнути 20000 грн. моральної шкоди, інфляційні втрати в розмірі 99112 грн. 51 коп. та три відсотки річних в розмірі 23904 грн. 52 коп.

25 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявюу про забезпечення позову посилаючись на те, що вжиття заходів забезпечення позову необхідні для подальшого виконання можливого рішення суду у даній справі, оскільки відповідач може здійснити дії спрямовані на відчуження майна та приховування грошових коштів з метою утруднити виконання судового рішення та уникнення відповідальності за завдану шкоду позивачу неналежним виконанням умов договору.

Також зазначає, що у зв`язку з наявністю кримінальних проваджень відносно посадових осіб ТОВ «Будеволюція» та ПАТ АКБ «Аркада», посадовими особами ТОВ «Будеволюція» будуть здійснюватися заходи направлені на приховування майна та грошових коштів, таким чином, у випадку незабезпечення позову рішення суду першої інстанції виконати буде неможливо, оскільки все майно та грошові кошти відповідача будуть виведені за межі України.

На підставі викладеного в заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 просив суд першої інстанції вжити заходи забезпечення позову, а саме шляхом накладення арешту на грошові кошти, що перебувають на банківських, депозитних, поточних, валютних та будь-яких інших рахунках, що відкриті товариством з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» в будь-яких банках України та інших фінансових установах, а також на статутний капітал вказаного товариства в межах суми - 200 000 грн. 00 коп., але за виключенням рахунків, з яких виплачується заробітна плата працівникам товариства, а у випадку недостатності та/або відсутності на банківських рахунках та інших фінансових установах Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» грошових коштів в межах суми 200 000 грн. 00 коп. накласти арешт на будь-яке інше рухоме майно, та/або інші активи товариства в межах суми 200 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для забезпечення позову з урахуванням такого.

Суд першої інстанції не надав належну оцінку доказам, наданим позивачем, які беззаперечно вказують на наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

А саме, суд не врахував те, що відповідач здійснює дії спрямовані на приховування свого майна та грошових коштів у зв`язку з наявністю кримінальних проваджень відносно посадових осіб відповідача та ПАТ АКБ «Аркада».

Вказує на те, що загальновідомим є той факт, що ПАТ АКБ «Аркада» та ТОВ «Будеволюція» є взаємопов`язаними між собою особами. Власники названих установ, за попередньою між собою згодою та планом дій, здійснюють заходи направлені на незаконне привласнення коштів довірителів по договорам про участь у фонді фінансування будівництва. З даного приводу багато разів повідомлялося в новинах по телебаченню та проводиться безліч досудовихрозслідувань.

Додатковим фактом пов`язаності між собою ПАТ АКБ «Аркада» та ТОВ «Будеволюція» зазначає факт реєстрації названих Товариств за однією адресою: АДРЕСА_1 , за цією ж адресою здійснюється незаконна діяльність посадових осіб ПАТ АКБ «Аркада» та ТОВ «Будеволюція» щодо отримання незаконних прибутків шляхом залучення інвестицій.

Таким чином, у разі незабезпечення позову ОСОБА_1 , в подальшому рішення суду виконати буде неможливо, оскільки все майно та грошові кошти відповідача будуть виведені за межі України для подальшого привласнення його посадовими особами.

Рішення Господарського суду м. Києва та відомості з Єдиного реєстру боржників вказують, що у відповідача багато боргів, відповідач зупинив господарську діяльність, а власники відповідача проводять заходи, спрямовані на приховання майна товариства від його кредиторів з метою власного збагачення. Про це також і вказують кримінальні провадження, про які зазначено в заяві про забезпечення позову.

Таким чином, у разі незабезпечення позову ОСОБА_1 рішення суду виконати буде неможливо, оскільки все майно та грошові кошти відповідача будуть виведені за межі України для подальшого привласнення його посадовими особами.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову та вжити заходи забезпечення позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , а також його представник - адвокат Годня А.А. підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, враховуючи таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів достатнього правового обгрунтування заяви про забезпечення позову щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також виходив з підстав невизначеності у вимозі, відсутності ідентифікованого майна, на яке заявник просить накласти арешт. Судом встановлена відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення такого позову.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець,оскільки обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися майном може призвести до незворотніх наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення грошових коштів за неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків щодо усунення недоліків в об`єкті інвестування, серед яких і кошти на відшкодування моральної шкоди.

Позивачем заявлена ціна позову становить 8235754 грн. 03 коп, однак позивач просив забезпечити позов лише у межах 200000 грн. При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд має пересвідчитись чи дійсно між сторонами існує спір про право, але не повинен перевіряти докази щодо заявленої ціни позову й у випадку доведеного факту, який свідчить про недобросовісність дій відповідача, вжити заходи забезпечення позову, які будуть співмірними із заявленими позовними вимогами.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову дійшов висновку, що заявлені вимоги щодо забезпечення позову не є обґрунтованими та співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки заявлена ціна позову дорівнює майже половині від статутного фонду відповідача у справі. При цьому, суд у своєму рішенні не дав оцінки тому, що позивач просив суд забезпечити позову у значно меншій сумі ніж розмір позовних вимог на задоволення яких судом він розраховує, а саме у розмірі 200000 грн. Також позивач просив не накладати арешт на рахунки позивача, з яких виплачується заробітна плата працівникам відповідача, з метою дотримання прав працівників на отримання заробтіньої плати.

Також, суд не дав оцінки доводам позивача про наявність відповідача у реєстрі боржників, наявність судових рішень про стягнення з відповідача коштів, наявність кримінальних проваджень щодо посадових осіб відповідача. Всі ці обставини дають підстави позивачу вважати, що виконання можливого рішення суду буде утрудненим внаслідок наведених обставин, оскільки у відповідача, який припинив здійснювати господарську діяльність, будуть відсутні доходи, за рахунок яких може бути виконане рішення суду, а наявні на рахунках відповідача кошти можуть бути витрачені на інші потреби, погашення боргів та інше.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду

Відповідач ТОВ «Будеволюція» своїх заперечень проти заяви про забепечення позову суду не надавав, внаслідок чого суд не може встановити наявність ризику обмеження господарської діяльності у випадку забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунки відповідача. Також свого відзиву відповідач не подавав і на апеляційну скаргу, отже суд не може спрогнозувати настання негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову. А тому підстав для відмови у такому забезпеченні при відсутності активної позицї відповідача, у суду немає.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення заяви про забезпечення позову. Колегія суддів вважає, що заява в частині накладення арешту на рахунки підприємства може бути задоволена, однак за виключенням не тільки рахунків, з яких виплачуєься заробітна плата, а також і рахунків, з яких вносять внески до Пенсійного фнду України та з яких відбувається сплата податків та зборів.

Щодо накладення арешту на імовірне рухоме та нерухоме майно, яке належить чи може належати відповідачу, то суд апеляційної інстанції також вважає що відсутність будь-яких ідентифікаційних даних такого майна та його вартісної оцінки призведе до не співмірності із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 374, 376, 382, 383, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2021 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» про відшкодування шкоди, стягнення пені за невиконання зобов`язань щодо усунення недоліків у квартирі та зобов`язання вчинити дії скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» про відшкодування шкоди, стягнення пені за невиконання зобов`язань щодо усунення недоліків у квартирі та зобов`язання вчинити дії шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 200 000 грн., що перебувають на банківських, депозитних, поточних, валютних рахунках, що відкриті ТОВ «Будеволюція» в будь-яких банках України та інших фінансових установах, але за виключенням рахунків, з яких виплачується заробітна плата та сплачуються обов`язкові платежі до Пенсійного фонду України та інші податки та збори.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: