РІШЕННЯ

Іменем України

24.02.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Кремса Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова позовну заяву Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послугами централізованого опалення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення із останньої на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 19 805.48грн., інфляційні втрати в сумі 1 088.51 грн. та 3% річних в сумі 88,24грн. всього 20 994.58грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, ОСОБА_1 було порушено низку вимог чинного законодавства в сфері теплопостачання, а саме порушення Затвердженого Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання Відповідно до наказу Міністерства будівництва, архітектури, та житлово- комунального господарства України та Відсутність акта про відключення будинку(квартири) від мереж ЦО і ГВП.

Відповідно до п. 3,4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житло-комунальні послуги» від 09.11.2017р (№2189 VIII). Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація), тобто Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго».

Згідно довідки виданої ЛКП «Старий Львів» № 5611 від 19.11.2018р. зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 немає. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН- НОМЕР_1 є власник квартири АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі - продажу № р 1151 від 29.07.2010 року, що підтверджується Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №96251944.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належать. Так, Відповідачу з 1 липня 2014р. для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості даної послуг з метою її оплати.

08.02.2016р. Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ

№461/808/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги централізованого опалення в період з 01.07.2014р по 31.03.2015 3 270,00 грн., інфляційні втрати 20,48 грн., 3% річних 7,90 грн., всього 3 298,38 грн., а також про стягнення з боржника на користь стягувача судовий збір в розмірі 689,00 грн разом 4 017.28.грн. Так, 31.08.2019. року Галицький районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою скасовано вищевказаний судовий наказ, оскільки вбачається спір про

право. Крім того, роз`яснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

07.12.2016р. Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ № 461/7570/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги централізованого опалення в період з 01.04.2015р по 31.12.2015 5 095,99 грн., інфляційні втрати 246,00 грн. та 3% річних 63,21 грн., а також про стягнення з боржника на користь стягувача судовий збір в розмірі 689,00 грн., всього 6 094,20 грн. Так, 31.08.2019. року Галицький районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою скасовано вищевказаний судовий наказ, оскільки вбачається спір про право. Крім того, роз`яснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову..

10.10.2017р. Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ № 461/7570/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги централізованого опалення в період з 01.01.2016р по 31.10.2016 3 165,77 грн., інфляційні втрати 822,03 грн., 3% річних 29,48 грн., всього 4 017,28 грн., а також про стягнення з боржника на користь стягувача судовий збір в розмірі 800,00 грн. Так, 31.08.2019. року Галицький районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою скасовано вищевказаний судовий наказ, оскільки вбачається спір про право. Крім того, роз`яснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

24.02.2017р. Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ № 461/1357/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги централізованого опалення в період з 01.11.2016р по 31.01.2017 8 273,72 грн., а також про стягнення з боржника на користь стягувача судовий збір в розмірі 800,00 грн., всього 9 073,72 грн. Так, 31.08.2019. року Галицький районний суд м. Львова постановив ухвалу, якою скасовано вищевказаний судовий наказ, оскільки вбачається спір про право. Крім того, роз`яснено стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Тому, ЛМКП «Львівтеплоенерго» користуючись своїм правом звернувся в суд із даним позовом до ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення боржника станом на 13.02.2017 за період з 01.07.2014 31.03.2015р.складає централізоване опалення 3 165,77грн, інфляційні втрати 822,03 грн., 3% річних 29,48грн,. всього 4 017,28 грн.

Станом на 13.02.2017р (дата формування заборгованості). за період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р. за квартирою АДРЕСА_2 у вищевказаного боржника утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 3 270,50грн.

Відповідно до розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення боржника станом на 13.02.2017. складає централізоване опалення 3 270.50грн, інфляційні втрати 20.48 грн., 3% річних 7.90грн,. всього 3 298.88 грн.

Станом на 13.02.2017р. за період з 01.01.2016р. по 31.10.2016р. за квартирою АДРЕСА_2 у вищезазнаного боржника утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 5 095,99грн.,

Відповідно до розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення боржника станом на 13.02.2017. складає централізоване опалення 5 095,99грн, інфляційні втрати 246.00 грн., 3% річних 63,21грн,. всього 5 405.20 грн.

Станом на 13.02.2017р. за період з 01.11.2016р. по 28.02.2017р. за квартирою АДРЕСА_2 у вищезазнаного боржника утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 8 273,72грн.,

Відповідно до розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення боржника станом на 13.02.2017. складає централізоване опалення 8 273,72 грн. всього 8 273,72 грн.

Таким чином загальна сума заборгованості за послуги ЦО складає - 19 805,98грн.

Загальна сума інфляційних витрат та 3% річних складає - 1 249.10 грн. Всього 21 055.08 грн.

Факт включення відповідачу послуг з централізованого опалення проживаючих за адресою АДРЕСА_1 підтверджується Актами про включення системи теплопостачання від 22.10.2014р., 09.10.2015р., 11.10.2016р., 10.10.2017 р., та від 22.10.2018 р.

Щодо поновлення строків позовної давності, то позивач посилається на те, що звернення до суду з заявою про видачу судового наказу є підставою для переривання строку позовної давності розумінні ст. 264 ЦПК України.

Таким чином, якщо особа звернулася до суду за видачою судового наказу, то строк позовної давності переривається за з роки (якщо більший строк позовної давності не встановлений договором між сторонами)до часу звернення до суду за видачу судового наказу.

В даному випадку, позивач має право звернутися до суду протягом трирічного строку після скасування судового наказу для того, щоб стягнути заборгованість за період до переривання строку позовної давності.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

04 березня 2020 року на адресу суду поступив відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , який мотивований тим, що всі судові накази, які були видані Галицьким районним судом м. Львова відповідачкою були оскаржені. Більше того, позивач не надає достовірної інформації про всі обставини справи. Так, позивачем складено договір про приєднання, який боржнику для приєднання ніколи не надавався. Так, 04.11.2014 р. головний інспектор ЛМКП «Львівводоканал» не заперечив проти влаштування автономного опалення у вищевказаній квартир. 11.11.2014 року головний інженер позивача надав технічні умови на відключення від мереж нейтрального опалення. 24.02.2014 р. Відповідачка звернулася з рекомендованим листом до ДКП про припинення нарахування на послуги нейтрального опалення і скасування проведення нарахування з листопада 2015 року.

Так як ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою:: АДРЕСА_3 , та не підписувала договір приєднання, просить відмовити в задоволенні позову.

27 серпня 2020 року на адресу суду поступила відповідь на відзив, яка мотивована тим, що ОСОБА_1 було порушено низку вимог чинного законодавства в сфері теплопостачання, а саме порушення Затвердженого Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання. Самовільне відключення від мереж ЦО і ГВП забороняється.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та наявні докази в сукупності та кожен зокрема, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ІПН- НОМЕР_1 є власник квартири АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі - продажу № р 1151 від 29.07.2010 року, що підтверджується Інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №96251944.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.64,67,68 ЖК України та п.5 ч.3ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги",ст. 19 Закону України "Про теплопостачання",Постанови КМУ від 21 липня 2005р. №630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Однак, як встановлено судом, відповідач, отримавши послуги з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення квартири, від виконання обов`язку по оплаті наданих послуг ухилилися та допустив утворення заборгованості.

Судом також встановлено, що договір на постачання теплової енергії за між позивачем та відповідачами не укладався.

Згідно з ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Однак, відповідно до п.1 ч.3ст. 20 цього Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у

повному обсязі.

Аналогічна позиція міститься у висновку Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, про те що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Так, згідно з п. 26 Правил відключення споживачів (всього житлового будинку) від мереж центрального опалення та постачання гарячої води здійснюється у випадку, коли технічна можливість такого опалення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування згідно Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлового будинку та запровадження заходів відносно дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будівель, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівничої теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розробки і затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування, реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Цей порядок визначає процедуру надання дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП окремого житлового будинку про відмові споживачів від ЦО і ГВП.

Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж ЦО його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП.

Відповідно до п. 2.1 Порядку Комісія вирішує питання відключення від мереж центрального опалення житлового будинку (будинків), а не окремої квартири. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Згідно пункту 2.2 Порядку… Комісія розглядає наданні документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та відповідності до неї.

Пунктом 2.2.1 даного Порядку: При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Згідно з п. 2.4.1 Порядку разом з проектом індивідуального (автономного) теплопостачання надаються:

- технічні рішення з розрахунками щодо реконструкції існуючої системи теплопостачання (перенесення транзитних стояків, їхня ізоляція, можливе перекладання розподільчих трубопроводів, стояків, заміна дросельних діафрагм, елеваторів, тепло лічильників тощо).

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником.

Відповідно до п. 2.4.2 Порядку проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж.

Згідно з п. 2.5 Порядку відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи.

Згідно з п. 2.6 Порядку по закінченні робіт складається акт про відключення квартири

(нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП (додаток 4 і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Крім того, Мінрегіон в своєму роз`яснені також наголошує, якщо при відключені квартири від централізованого теплопостачання не було дотримано вимог Правил та Порядку, такі дії слід вважати самочинними. У цьому випадку нарахування плати за централізоване опалення є правомірним.

Самовільне відключення від мереж ЦО і ГВП забороняється.

Щодо твердження представника відповідача про те, що послуги до квартири АДРЕСА_2 не надавалися так як вони від`єднані від централізованого опалення, то суд вважає, що таке твердження не звільняє відповідача від оплати послуг на підставі Постанови Верховного суду України від 19.08.2019 року у справі №226/1437/16-ц, згідно якої підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг комунальним підприємством, таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.

Факт надання відповідачу послуг з централізованого опалення проживаючих за адресою АДРЕСА_1 підтверджується актами про включення системи теплопостачання від 22.10.2014р., 09.10.2015р., 11.10.2016р., 10.10.2017 р., та від 22.10.2018 р.

Згідно п.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошове зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання належної якості, мав обов`язок оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, оскільки відповідачами допущено утворення заборгованості за послуги ЦО, яка складає - 19 805,98грн., загальна сума інфляційних витрат та 3% річних - 1 189.10 грн., всього 20 994.58 грн., позов в даній частині підлягає до задоволення.

Щодо застосування строків позовної давності, то суд вказує наступне.

Статтею 277 Цивільного кодексу України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ст. 258 ЦК).

Частиною другою статті 268 ЦК України визначено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Що стосується строку позовної давності, то відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Крім того, в пункті 3.1. узагальнення практики Верховного суду України та практики Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних справ за позовами комунальних підприємств до споживачів про стягнення заборгованості за комунальні послуги за період 2013-2014 років зазначено, що звернення до суду з заявою про видачу судового наказу є підставою для переривання строку позовної давності розумінні ст. 264 ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст. ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, судовий захист кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізований як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особової форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ЦПК України перериває перебіг строку позовної давності.

Таким чином, якщо особа звернулася до суду за видачою судового наказу, то строк позовної давності переривається за з роки (якщо більший строк позовної давності не встановлений договором між сторонами)до часу звернення до суду за видачу судового наказу..

В даному випадку, позивач має право звернутися до суду протягом трирічного строку після скасування судового наказу для того, щоб стягнути заборгованість за період до переривання строку позовної давності.

За вимогами статтей 12,80,81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно за ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4,12,81,258, 274, 259, 263,265,354, Цивільного процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

позовну заяву Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за послугами централізованого опалення,-задоволити.

Поновити строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення за період з 01.07.2014 по 01.08.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_1 , власниці квартири АДРЕСА_2 , на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 19 805, 48 грн. інфляційні витрати в сумі 1 088.51 грн., та 3% річних у сумі 100, 59 грн., а всього 20 994.58 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_1 , на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (р/р НОМЕР_3 в Львівське АТ «Ощадбанк» МФО 325796, ) судовий збір у розмірі 1921 грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Повний текст рішення складено 26.02.2021 р.

Суддя Ванівський Ю.М.