Справа № 504/3503/20
провадження №2/504/1219/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі

головуючої судді Вінської Н.В.

секретарі Коцар А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом у якому просила поділити спільне майно подружжя, а саме: квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 25.06.2011 року та на даний час у суді перебуває справа про розірвання шлюбу. За період шлюбу вони 19.07.2017 року придбали вищевказану квартиру, яку було зареєстровано за відповідачем. У зв`язку з тим, що зазначена квартира є спільним майном подружжя, вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

У судове засідання позивач не з`явилась, надавши заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутність.

Розглянувши позовну, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Сторонами не заперечувався той факт, що вони з 25.06.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим судом цей факт визнається встановленим та таким, що доказуванню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу від 19.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Корчевською Т.І., відповідач ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_2 .

При цьому у п.17 договору зазначено, що вказаний договір укладається за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч.3 ст.368ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що відповідач позов визнав, квартира була придбана сторонами за період шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, а отже виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні за сторонами повинно бути визнано право власності на 1/2 його частини.

Частиною 2 ст.372ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися „обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та задоволення позову, з відповідача, на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.2,3,10-12,13,81,82,141,263-265 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право особистої приватної власності на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з однієї житлової кімнати, житловою площею 18,6 кв.м. та підсобних приміщень. Загальна площа квартири складає 41,7 кв.м. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 227.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право особистої приватної власності на Ѕ частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з однієї житлової кімнати, житловою площею 18,6 кв.м. та підсобних приміщень. Загальна площа квартири складає 41,7 кв.м. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 227.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів до апеляційного суду Одеської області відповідно до ч. 1 ст. 354 та ст. 355 ЦПК України .

Відповідно до пункту 15.5 перехідних положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя: Н.В. Вінська