1Справа № 335/7035/21 2-о/335/107/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Алєксєєнка А.Б., за участю секретаря судового засідання Капто Д.А., заявника ОСОБА_1 та його представника - адвоката Рошияна І.В., заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який діє інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2021 року ОСОБА_1 , який діє інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви зазначив про те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2021 року у справі № 335/7000/20 за його позовом із співпозивачкою ОСОБА_5 (прабабуся) до матері онука ОСОБА_2 , про усунення перешкод у спілкуванні з онуком (правнуком), визначення порядку участі у вихованні онука (правнука), було прийнято рішення, яким позовні вимоги задоволено частково та визначено час зустрічей дідуся та прабабусі з дитиною щосереди з 17-00 до 20-00 у присутності зацікавленої особи ОСОБА_2 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 01.06.2021 було доповнено рішення суду першої інстанції та ухвалено не чинити ОСОБА_2 перешкод у спілкуванні з онуком (правнуком) діду (прабабі).

Заявник зазначає про те, що ним на виконання, судового рішення, яке набрало законної сили, починаючи з 02 червня 2021 року, вживаються заходи з метою реалізації своїх прав та забезпечення прав онука на підтримання родинних стосунків із дідом.

Проте, незважаючи на його намагання побачитись з онуком у визначений судом час, навіть за участі зацікавленої особи ОСОБА_2 , остання усіляко перешкоджає таким побаченням та його участі у вихованні онука.

Так, попередньо домовившись по телефону із ОСОБА_2 та прибувши 02.06.2021 за її місцем проживання, йому було відмовлено у побаченні з онуком, у зв`язку з чим, він був змушений звернутись до Вознесенівського відділення поліції.

У наступному, 09.06.2021 він отримав можливість спілкуватись з онуком протягом лише однієї години, у період часу з 17:30 по 18:30. При цьому, присутня ОСОБА_6 , баба ОСОБА_4 , вчиняла психологічний тиск на онука ОСОБА_4 .

Тобто, на онука, у його присутності, було вчинене психологічне насильство, що спричинило йому емоційну невпевненість.

На зустріч із онуком заявник та його мати, прабабуся його онука - ОСОБА_5 , прийшли з гостинцями, проте ОСОБА_6 відразу заявила що онуку це не потрібно від нас і наказала не брати нічого від нього та прабабусі. ОСОБА_4 сказала, щоб онук наголосив, «..що з нами він гуляти не хоче і ви можете уходити».

Намагаючись подарувати онуку м`яча, ОСОБА_6 вибивала його з рук онука та наказувала йти гуляти без м`яча. Але ж ми пішли за онуком на дитячий майданчик, де за хвилину я вже спілкувався та грався з онуком та його товаришем по групі з дитсадочку.

Пізніше до них приєднався і батько хлопчика із групи онука. Вони чудово грали і діти були в захваті. В якусь мить до нього підійшов ОСОБА_8 (так звали хлопчика з групи онука) та почав йому казати, що він поганий дід. На його запитання, як ти можеш так казати, коли тільки перший раз мене бачиш і зараз ти чудово зі мною граєш він відповів, що так каже баба ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , і йому так наказали казати.

Це факт свідчення, що ОСОБА_6 психологічно чинить тиск на його онука, спираючись на його неусвідомлення та не розуміння обставин що відбуваються. Травмує психіку дитини та сприяє в невпевненості дитини щодо його діда та прабабусі.

Чужа дитина не в змозі була дійти такого висновку про нього, бо ніколи його не бачила. Але ж що казати про нього дитині вклала ОСОБА_6 . У наступному, ОСОБА_6 повідомила, що їй треба по своїх справах. Почався гучний галас. Він викликав поліцію, але ОСОБА_6 втекла недочікавшись приїзду поліції. Онук намагався взяти м`яча з собою, але ОСОБА_6 вибила його в нього з рук.

Таким вчинком та поведінкою ОСОБА_6 тисне та залякує дитину, відносно нього.

16.06.2021 він за попереднім повідомленням прибув на адресу ОСОБА_2 для зустрічі з онуком, проте у зустрічі йому було відмовлено, з причини того, що онук на все літо відбув на відпочинок і що бачитися з ним він не буде, що змусило його знову звернутись до поліції.

Також йому стало відомо про те, що онук після попередньої зустрічі почав упісюватися та став психічно хворою дитиною і відтепер він ніколи не матиму права його бачити.

Крім того зазначив, що в суді першої інстанції намагався довести своє право на родинні зв`язки з онуком ОСОБА_4 переконуючи, що йому та онуку це потрібно. Частково його вимоги були задовільнені і в суді першої та апеляційної інстанції. Так було надано висновок Вознесенівського відділу піклування про дітей про стан його житла, де жодних заперечень чи запису про недоцільність перебування там дитини немає. Відповідач ОСОБА_2 не надала жодного свідчення про його асоціальну поведінку що становила б загрозу розвитку дитини. Він не наркоман, не вживає алкоголь, не перебуває на обліку у будь-якому клінічному закладі, не є утриманцем у когось. Працює, сплачує податки, веде цілком здоровий образ життя який мав би бути прикладом для онука.

Разом з цим, зацікавлені особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 психологічно знущаються з його онука, які вкладають йому думку про те що дід та прабабуся погані.

Після розлучення колишньої невістки з його сином, пів року йому забороняли бачити онука. Що йому при цьому говорилося та вкладалося у свідомість не відомо.

ОСОБА_3 під тиском на дитину спонукала його казати при зустрічі «..дід, ти поганий, уходь». З яких таких обставин, не спілкуючись з ним, дитина зробила такі висновки. Та чи взагалі дитина здатна в 5 років робити такі висновки, не бачивши діда певний час.

Запорізький Апеляційний суд доповнив рішення суду першої інстанції вказавши «..не чинити перешкод у спілкуванні діда ОСОБА_1 та онука ОСОБА_2 » ОСОБА_2 .

Але ще жодного разу він не провів з онуком відведений та закріплений рішенням суду час.

Вважає що і надалі на дитину чиниться психологічний тиск та залякування з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Дитина силоміць утримується ОСОБА_2 від зустрічей з ним, про що свідчать його звернення про невиконання судового рішення Запорізького апеляційного суду.

Розуміючи, що дитині, як і раніше, буде цікаво спілкуватися з ним, що він може дати онуку більше, а ніж зацікавлені особи, вони знущаються психологічно з його онука, прививаючи, що його дід поганий.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 , просить суд його заяву, в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , задовольнити та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , яким заборонити особисто або через третіх осіб, вчиняти психологічний тиск на малолітнього ОСОБА_4 , не перешкоджати реалізації його права на родинні стосунки із дідом ОСОБА_1 строком на три місяці.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану ним заяву та додатково пояснив, що 09.06.2021 року, коли ОСОБА_6 забрала онука він викликав поліцію та у райвідділку надав пояснення з приводу подій які відбулися, а саме вчинення відносно його онука психологічного насильства та не виконання рішення суду щодо його спілкування з онуком.

16.06.2021, 23.06.2021, 30.06.2021 ним також були подані до поліції заяви з приводу не виконання рішення суду щодо права спілкування з онуком. На даний час з приводу поданих заяв проводиться перевірка та остаточне рішення ще не прийнято.

Він спілкувався з вихователем його онука у дитячому садочку та вона повідомила про те, що стан здоров`я його онука нормальний, у дитини усе добре. Вважає, що 09.06.2021 року з боку ОСОБА_6 по відношенню до його онука відбувся психологічний тиск, який полягав у тому, що ОСОБА_6 у його онука вибивала м`яч, казала, аби онук сказав, що не хоче гуляти з дідом, що його дід поганий.

Представник заявника - адвокат Рошиян І.В. підтримав подану ОСОБА_1 заяву та зазначив про те, що 09.06.2021 по відношенню до онука заявника відбувся психологічний тиск, зацікавленими особами створюється хибна думка про діда, оскільки рішення по поданим 16.06.2021, 23.06.2021, 30.06.2021 ОСОБА_1 заявам досі не прийнято, на дії слідчого було подано скаргу. Про прийняття будь-якого рішення за заявою ОСОБА_1 про вчинення відносно його онука психологічного тиску, йому нічого не відомо. З урахування зазначеного подану ОСОБА_1 заяву просив задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала та просила у її задоволенні відмовити оскільки вона є необґрунтованою та не підтверджена жодними доказами та зазначила наступне.

Вона є матір`ю ОСОБА_4 , який в свою чергу є онуком заявника. Заявник кожної неділі звертається до поліції, з приводу не виконання рішення суду та вона постійно надає пояснення з цього приводу. Вона не чинить перешкод у спілкуванні дідуся з онуком. 09.06.2021 вона була на роботі та під час спілкування її сина з дідусем була присутню її мати, ОСОБА_6 . Після зустрічі з дідом у її дитини погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим вона подала до поліції заяву про вчинення на її сина з боку діда психологічного та фізичного впливу. Після зустрічі з дідом дитина почала упісюватися. Жодним чином на думку дитини відносно діда вона не впливає. Жодного психологічного тиску на сина не чинить.

На підтвердження того, що після зустрічі з дідом у її сина погіршився стан здоров`я надала довідку №02-06/16 від 25.06.2021 за результатами психологічного обстеження ОСОБА_4 , з якої вбачається, що у дитини переважають негативні емоції, які дитина відтворила в малюнках за допомогою кольорів, що говорить про незадовільний її емоційний стан.

ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, вона є бабусею ОСОБА_4 09.06.2021 року була присутня на зустрічі заявника з їх онуком, який повідомив заявника про те, що не хоче гуляти з дідом, оскільки іде гуляти зі своїми друзями на спортивний майданчик. На майданчику заявник дав онуку м`яча, яким діти гралися. Коли погіршилася погода та їй потрібно було іти у справах вона забрала онука та вони пішли зі спортивного майданчика. Проте, заявник заперечував аби вона забирала його онука, оскільки у нього ще є час на побачення з ним. Після чого заявник викликав поліції. Але вона її не дочекалась та з онуком залишила спортивний майданчик. Вона не казала говорити онуку, що його дід поганий. У неї дуже гарні стосунки з онуком, він часто вихідні та свята проводить у неї, залишається з ночівлею. Жодного тиску, у тому числі, психологічного, на свого онука вона не чинить.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстровна та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та яка є матір`ю заявника та прабабусею онука заявника, у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 забороняє їй та її сину - заявнику у справі, бачитися з її правнуком. Останній раз вона бачила свого правнука у березні 2020 року. 09.06.2021 вона разом з заявником приїхали до дитячого садочка, аби поспілкуватися з її правнуком. Коли діти вийшли з дитячого садочку, її правнук виїхав на самокаті та одразу поїхав до спортивного майданчику гратися зі своїми друзями. Заявника він не помітив, хоча він був неподалік. Коли вона підійшла до спортивного майданчику, її правнук впізнав, вона його обняла та заплакала, після чого він побіг гратися з друзями. На спортивному майданчику заявник подарував своєму онуку м`яча та вони разом з його друзями почали гратися. Згодом, ОСОБА_6 схопила самокат на дитину та почала уходити зі спортивного майданчика, пояснила, що у неї справи і їй треба уходити. Проте заявник зазначив про те, що у нього ще є час на спілкування с онуком, проте ОСОБА_6 все ж таки залишила спортивний майданчик. Після чого заявник викликав поліцію. На майданчику дитина була весела у гарному емоційному та психологічному стані. Гарно грала з дідусем. Розмову онука з заявником вона не чула. Лише чула, що ОСОБА_6 сказала її правнуку аби він бросив м`яч, оскільки він йому не потрібен.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2 та онуком ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та правнуком ОСОБА_5 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26 березня 2021 року у справі № 335/7000/20, провадження № 2/335/303/2021 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Вознесенівського району Запорізької міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком (правнуком), визначення порядку участі у виховані онука (правнука) - задоволено частково. Встановлено спосіб участі дідуся ОСОБА_1 та прабабусі ОСОБА_5 у спілкуванні та виховані онука (правнука) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визначення часу зустрічі дідуся та прабабусі з дитиною: щосереди з 17-00 до 20-00 години у присутності матері ОСОБА_2 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2021 року в частині вирішення позовних про усунення перешкод у спілкуванні з онуком (правнуком) скасовано та прийнято в цій частині постанову наступного змісту: Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у спілкуванні з онуком (правнуком) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заявник зазначає про те, що 09.06.2021 зі сторони ОСОБА_3 по відношенню до його онука було вчинено психологічне насильство, з приводу чого він звертався до поліції. Проте, жодних відомосте про те, чи було відносно ОСОБА_3 складено протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення та чи було останню притягнуто до відповідальності суду не надано.

Також не було надано жодних доказів на підтвердження того, що заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вчиняють відносно онука заявника психологічне насильство.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом - Закон).

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 цього Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини мають батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинні бути зазначені обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків (родичів) у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, до заяви заявником не було долучено взагалі жодного доказу. З пояснень, які були надані учасниками справи вбачається, що між матір`ю та дідусем ОСОБА_4 є непорозуміння щодо участі останнього у вихованні дитини та наявний відповідний спір не зважаючи на наявність судового рішення, яким визначено порядок спілкування онука з дідусем.

З наданої у судовому засіданні ОСОБА_2 довідки №02-06/16 від 25.06.2021 за результатами психологічного обстеження ОСОБА_4 , вбачається, що емоційний стан дитини є незадовільний. Разом з тим, чим саме викликаний такий стан не встановлено, у зв`язку з цим, зазначена довідка не може слугувати доказом на підтвердження того, діями кого саме викликаний такий стан, заявника чи заінтересованих осіб.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки психологічне насильство з боку заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_4 у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні і не надано з цього приводу доказів у розумінні ст.76-80 ЦПК України, а тому відсутні підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для малолітньої дитини, у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 12, 76-83, 259, 263-265, 350-1-350-6, 354 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , який дії інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, який ухвалив оскаржуване рішення, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.Б.Алєксєєнко