Єдиний унікальний номер 234/9602/20
Номер провадження 22-ц/804/1669/21
Головуючий в І інстанції Ткачова С.М. Єдиний унікальний номер 234/9602/20
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/1669/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 березня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краматорської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, (головуючий у 1 інстанції суддя Ткачова С.М., повний текст рішення складено 31 березня 2021 року),

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, якій під час розгляду справи уточнював. В обґрунтування якого зазначив, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Краматорську помер його батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою краматорською державною нотаріальною конторою 25.01.2005 року за №225.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом. У встановлений законом термін він не подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті батька, оскільки постійно мешкає у іншому населеному пункті у Харківській області і за характером роботи тривалий час не мав можливості залишити місце роботи та про смерть батька йому стало відомо лише у березні 2020 року від дальніх родичів у Краматорську.

У зв`язку з пропуском терміну подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини він не може оформити спадщину належним чином. Просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Краматорську, протягом 3 місяців з дня набрання законної сили рішенням по даній справі.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував у повному обсязі обставини, які мають значення по справі та висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам. Суд першої інстанції безпідставно дійшов до висновку щодо відсутності поважних пропуску строку прийняття спадщини та не прийняв до уваги надані ним докази. Судом не було враховано, що останні роки позивач з батьком рідко спілкувалися, оскільки проживали у різних областях. Про смерть батька він дізнався пізніше від родичів, які здійснили похорон. Умови праці позивача передбачали його тривале відрядження до с.Лазірки Оржицького району Полтавської області та у період з 01.02.2019 року по 31.01.2020 року він безперервно знаходився за місцем відрядження. В подальшому у лютому-березні 2020 року погіршилася епідеміологічна ситуація, та з 12.03.2020 року в Україні було встановлено карантин, який обмежував міжобласне транспортне сполучення. Оскільки у зв`язку з наведеним він не мав можливості приїхати до м.Краматорська та звернутися до нотаріальної контори, то вважає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини ним було пропущено з поважних причин.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування зазначив, що відсутні докази звернення позивача до нотаріальної контори та відсутні докази порушення майнових прав позивача. Необізнаність про смерть батька не можна вважати поважною причиною пропуску відповідного строку. Крім того, судом було встановлено, що про смерть батька він дізнався ще у травні 2019 року, тобто до спливу шестимісячного строку. Позивач також не скористався можливістю надіслати заяву про прийняття спадщини поштою, що в окремих випадках допускається Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Особи, які приймають участь у справі у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на ім`я позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_2 та на адресу відповідача Краматорської міської ради. Від представника позивача на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з її відпусткою.

Судова колегія враховує, що цивільна справа перебуває в проваджені судів першої та апеляційної інстанції з червня 2020 року. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження. Сторонами завчасно отримані копії процесуальних документів.

Представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її відпусткою, проте відповідних документів на підтвердження наявності поважних причин неявки у судове засідання не надано. Крім того, відповідно до ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі як особисто (само представництво) та (або) через представника. Тобто наявність у особи представника не позбавляє її права особисто приймати участь у судовому засіданні, зокрема у режимі відеоконференції поза межами приміщенням суду відповідно до статті 212 ЦПК України. Від позивача по справі до суду апеляційної інстанції не надходило клопотань щодо відкладення розгляду справи.

Наведене свідчить про відсутності перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.

В той же час судова колегія звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 372 ЦПК України).

За ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи тривалий час розгляду справи та з метою дотримання встановлених ст. 371 ЦПК України строків розгляду апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, явка яких у судове засідання апеляційного суду не визнавалась обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст. 1223 ЦК).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі ст..ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд може за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження (серія НОМЕР_1 від 14.06.1966 року) та про смерть (серія НОМЕР_2 від 11.02.2019 року).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю за життя на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою краматорською державною нотаріальною конторою 25.01.2005 року за реєстровим №225.

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6596579 від 24.02.2005 року та Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №656503 від 25.01.2005 року власником іншої частини зазначеного майна є ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 02.08.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 16 від 05.08.2005 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3 виданого виконкомом Ясногірської селищної ради м.Краматорська Донецької області 02.08.2005 року.

Згідно з довідкою № 27529 від 30.06.2020 року, виданої Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2 . За вказаною адресою він був зареєстрований один.

Опитані у суді першої інстанції у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що в різні періоди часу вони здійснювали догляд за батьком позивача, якій після перенесеного у 2017 році інсульту хворів та потребував догляду. Усі витрати щодо утримання ОСОБА_3 здійснював його син. Про смерть батька позивача було повідомлено на весні 2019 року. Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_9 , якій також зазначав, що похованням ОСОБА_3 займався батько свідка та позивач в подальшому компенсував витрати на поховання.

У встановлений законом шестимісячний строк, тобто до 09.08.2019 року, позивач не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповіді Першої Краматорської державної нотаріальної контори Уварової Г.І. зазначено, що відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 60892712 від 13.07.2020 року відсутня спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наданої до суду першої інстанції заяви від 08.10.2020 року ОСОБА_2 не заперечує проти вступу ОСОБА_1 у спадщину на 1/2 частку спірної квартири.

За таких обставин, відмовляючи у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю суд першої інстанції посилаючись на положення ст.ст.1269 та 1272 ЦК України обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо його звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини та не надано належних доказів щодо об`єктивних та неподоланих перешкод для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 .

Апеляційний суд погоджується з правовими висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову та не приймає доводи апеляційної скарги щодо помилковості такого правового висновку суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. (ч.2 ст.1272)

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. (ч.3 ст.1272)

Відповідно до роз`яснено викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Тобто правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

При вирішенні питання щодо визначення особі додаткового строку необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини на його проживання за межами Донецької області та перебуванням у відрядженні у с.Лазірки Оржицького району Полтавської області, а також на те, що йому не було відомо про смерть спадкодавця.

Факт проживання позивача у населеному пункті, якій розташовано у іншій області сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами області не позбавляло його можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, як передбачено пунктом 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, чинної на час відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 1 та ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону (зокрема видача свідоцтва про право на спадщину) вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Доказів неможливості з`явитися до органів місцевого самоврядування або надіслання відповідної заяви поштою позивач не надав.

З огляду на це, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що проживання спадкоємця за межами області є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Також не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини необізнаність позивача про смерть спадкодавця, оскільки сама по собі ця обставина, без встановлення інших об`єктивних обставин, не свідчить про поважність пропуску спадкоємцем цього строку. Крім того, опитані у суді першої інстанції у якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 пояснили, що про смерть батька позивача ними було повідомлено на весні 2019 року, тобто до спливу встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про те, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1270 ЦК України.

Апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги щодо встановлення карантину та у зв`язку із цим обмеження транспортного сполучення по областям, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Таким чином, карантинні обмеження були введені постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 з 12 березня 2020 року, та вони не можуть бути причиною пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини у період до 12.03.2020 року.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією, зокрема, дозволено з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні.

Наведене свідчить про відсутність перешкод у реалізації позивачем своїх спадкових прав.

Таким чином, враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, адже наведені причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, є тотожними доводам, зазначеним позовній заяві, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції винесене з додержання вимог матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня постановлення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.В. Агєєв

Ю.М.Мальований

Повний текст постанови складено 14 липня 2021 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян