Справа № 128/1679/20

РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Слободянюк Е.І.

та учасників справи:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що вона з 23 липня 2006 року перебувала з відповідачем по справі ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2012 року було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 , який проживає разом з нею. Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2014 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн щомісячно до досягнення сином повноліття. 10 квітня 2019 року позивач змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 . На даний час стягуваних рішенням суду аліментів на утримання сина для його гармонійного розвитку недостатньо. Відповідач фізично здоровий, має стабільне грошове забезпечення, відповідно до свого стану здоров`я та матеріального становища в змозі сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

03.11.2020 представник відповідача ОСОБА_3 згідно з ордером Панасюк І.І. подав через канцелярію суду письмовий відзив на позовну заяву разом з доказами направлення його копії позивачу. У відзиві просить поновити відповідачу строк для подачі відзиву; витребувати з Вінницького відділення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області інформацію щодо доходів ОСОБА_2 в період з 01.01.2019 по третій квартал 2019 року включно; позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. У відзиві також зазначає, що підстави позову не відповідають дійсності, оскільки позивачем в позовній заяві зазначено, що відповідач взагалі не надає кошти на утримання сина ОСОБА_5 , однак відповідач постійно надає кошти на його утримання. На підтвердження свого скрутного матеріального становища позивачем жодного обґрунтованого доказу не надано. Заявлена позивачем до стягнення 1/4 частина має бути доведеною та обґрунтованою. В позовній заяві позивач не зазначає про свій щомісячний дохід, працюючи викладачем факультету економіки і підприємництва, який становить не менше 10 000,00 грн. Зі слів позивача відповідач отримує в середньому 9 514 грн на місяць, спираючись на документ з джерел інтернету, який є неофіційним. Відтак, 10 000,00 грн (орієнтовна заробітна плата позивача) + 9 514,00 грн (орієнтовна заробітна плата відповідача) / 25% (1/4 частина) = 4 878,50 грн щомісяця має витрачатися позивачем та відповідачем на дитину. Внаслідок на дитину щомісяця буде витрачатися понад 5 000,00 грн, що перевищує мінімальний прожитковий мінімум в 2,5 рази. Відповідач вважає, що позов підлягає лише частковому задоволенню у розмірі 1/5 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно на утримання дитини при утриманні позивачем аналогічної суми, внаслідок виходить: позивач - 10 000,00 грн * 1/5 (20 %) = 2 000,00 грн на місяць на утримання дитини; відповідач 9 514 грн * 1/5 (20 %) = 1902,80 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Отже, 3 902,80 грн щомісячно з обох батьків, що в рік буде складати 46 833,60 грн, на їхню спільну дитину будуть відповідати законодавству України. Крім того, відповідно до довідки від 14.09.2020, виданої ГУ ДПС у Вінницькій області ФОП ОСОБА_3 , останній перебуває на податковому обліку у Вінницькій ДПІ Вінницького управління ГУ ДПС у Вінницькій області з 21.02.2017. Дохід за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 склав 0,00 грн. Відповідач має мінливі підробітки, з яких виконує покладені на нього обов`язки щодо утримання своїх дітей. Інших доходів він не має. Вказане підтверджує мінімальні доходи відповідача та його неплатоспроможність більш, ніж на 1 200 грн на місяць утримувати їхню спільну дитину, що відповідає 1/5 частці доходу відповідача. До того ж за відповідачем не зареєстровано транспортні засоби і нерухомого майна у праві власності він не має. Стан здоров`я відповідача незадовільний, є необхідність у купівлі ліків. Також відповідач ОСОБА_3 , будучи зареєстрованим адресою: АДРЕСА_1 , сплачує комунальні платежі, як член сім`ї по 1 100 гривень щомісячно в опалювальний період, окрім цього, несе витрати по сплаті комунальних платежів по фактичному проживанню за адресою: АДРЕСА_2 , що в опалювальний період складає понад 2500-3500 гривень щомісячно без отримання субсидії на комунальні послуги, підтвердженням зазначеного являються розрахункові квитанції, які додаються.Крім того, позивач у позові приховує та не зазначає, що у відповідача є неповнолітня дитина від попереднього шлюбу, яку він забезпечує в добровільному порядку. Відтак відповідач постійно утримує свою дочку від попереднього шлюбу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом перерахування коштів безпосередньо на банківські реквізити матері ОСОБА_9 (підтвердженням є квитанції, які додаються). 16.12.2016 Вінницьким міським судом Вінницької області було вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, і до досягнення дочкою повноліття, а саме: з ІНФОРМАЦІЯ_4 . Окрім цього, на теперішній час відповідач проживає разом з офіційною дружиною ОСОБА_10 та дітьми: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 . Поява у відповідача ще двох дітей передбачає його прямий обов`язок утримувати також і цих дітей, окрім двох дітей від попередніх шлюбів. Однак, коштів на їх утримання не вистачає, тобто усі його діти знаходяться не в рівних умовах. Крім зміни сімейного становища, що призвело до додаткових витрат відповідача в цілях утримання своїх 4 (чотирьох) дітей та нової сім`ї вцілому, відповідач потребує постійного лікування, що передбачає витрату додаткових коштів.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.11.2020 задоволено письмове клопотання представника відповідача ОСОБА_3 згідно з ордером Панасюка І.І. про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву; поновлено відповідачу ОСОБА_3 строк для подачі відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини; прийнято відзив ОСОБА_3 від 27.10.2020 на позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини; долучено письмовий доказ до матеріалів цивільної справи № 128/1679/20 за заявою представника відповідача ОСОБА_3 згідно з ордером Панасюка І.І. від 30.11.2020; задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 згідно з ордером Панасюка І.І. про витребування доказів; витребувано з Вінницького управління ГУ ДПС у Вінницькій області інформацію щодо доходів ОСОБА_2 в період з 01.01.2019 по третій квартал 2019 року включно.

В судове засідання 09.03.2021 позивач не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку, попередньо подала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві також зазначила, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 згідно з ордером Панасюк І.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/5 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані сторонами по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судом установлено, що позивач по справі ОСОБА_2 та відповідач по справі ОСОБА_3 з 23 липня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 грудня 2012 року було розірвано, що підтверджується його копією.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.08.2007.

З довідки № 2384/08-04, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 03.07.2020, вбачається, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2014 року з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п`ятсот) грн щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 10 вересня 2014 року, і до досягнення сином повноліття, що підтверджується копією даного рішення.

10 квітня 2019 року позивач ОСОБА_2 змінила своє прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 10.04.2019.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 відповідач ОСОБА_3 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 .

Станом на 09.05.2020 відповідач ОСОБА_3 проживав в будинку по АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , що підтверджується копією відповідної довідки.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 являється батком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей.

Відповідно до копії довідки, виданої Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, ФОП ОСОБА_3 перебуває на податковому обліку у Вінницькій ДПІ Вінницького управління ГУ ДПС у Вінницькій області з 21.02.2017, однак за період з 01.01.2019 до 31.12.2019 доходів не мав.

Надані стороною відповідача копії платіжних квитанцій за комунальні послуги суд не приймає до уваги, оскільки платником таких послуг являється особа, відмінна від особи відповідача ОСОБА_3 .

Копії фіскальних чеків, наданих стороною відповідача, суд також не приймає до уваги, оскільки вони не містять відомостей, кому придбавалися речі, зазначені в цих чеках.

Згідно з копією рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.12.2016 з відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щомісячно в твердій грошовій сумі 1000 грн., що також підтверджується копіями чеків про оплату аліментів.

З копії відповіді, наданої на запит адвокату Панасюку І., вбачається, що 20.06.2017 за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO, 2013 року випуску.

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Вінницькій області, наданої на виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 30.11.2020, ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2019 року отримала доходи у виді заробітної плати в сумі 160361,25 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині другій статті 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Вагомими підставами для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,є недостатній їх розмір, визначений до стягнення за рішенням суду від 20 жовтня 2014 року, оскільки станом на дату звернення з даною позовною заявою до суду 08 липня 2020 року з часу ухвалення даного рішення пройшло шість років, щорічно змінювався розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідно її віку та потреби дитини збільшувались, і аліментів, визначених в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн щомісячно, в даний час недостатньо для гармонійного розвитку дитини 2007 року народження.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, на утриманні відповідача, крім сина ОСОБА_4 , є також ще троє дітей, двоє з яких проживають з відповідачем, а на одну дитину з відповідача стягуються аліменти за рішенням суду.

Також суд враховує часткове визнання позовних вимог відповідачем, оскільки останній погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу).

За вказаних обставин суд доходить висновку, що аліментів в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача, в сумі з коштами позивача, які витрачаються на утримання дитини, буде достатньо для гармонійного розвитку сина сторін по справі ОСОБА_4 .

Пунктом 23 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Тому стягнення аліментів у новому розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) відповідача слід розпочинати з дня набрання даним рішенням законної сили.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн, від сплати якого була звільнена позивач ОСОБА_2 при подачі даного позову до суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 259, 263-265, 267, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2014 року по справі № 128/4515/14-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно її віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання даним судовим рішенням законної сили і до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття.

З дати набрання рішенням суду законної сили припинити стягнення аліментів за виконавчим листом, виданим на виконання заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2014 року по справі № 128/4515/14-ц.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 12.03.2021.

СУДДЯ Ю.Ф. Карпінська