Справа № 449/352/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Гуняк О.Я.,

при секретарі Кісіль С.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Є ГРОШІ КОМ» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В:

05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовом, в якому просив визнати недійсним договір №-1019893, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Є ГРОШІ КОМ»

Позов мотивований тим, що такий договір укладено за допомогою інформаційно телекомунікаційної системи, однак ним такий не підписано. Вважає, що в порушення вимог Закону України Про захист прав споживачів відповідачем не було їй письмово повідомлено про всю необхідну інформацію щодо умов договору, скориставшись тим, що позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, такий був введений в оману. Покликається на п.5 ч.3 ст.18 Закону України Про захист прав споживачів, яким встановлено вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язання за договором є несправедливими умовами , можуть бути визнанні недійсними. Звертає увагу на те, що працівниками ТзОВ «Є ГРОШІ КОМ» не було надано позивачу розрахунку загальних витрат за споживання кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, тому реально нарахований відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів.

Вважає, що оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абз.3 ч.6 ст.11 ЗУ Про електронну комерцію, Договір про надання позики, укладений між ним та відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Окрім цього, зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що заяву від 14.06.2011 року про приєднання до умов підписано електронним цифровим підписом, викладених в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному в сертифікаті.

Вважає, що відповідачем було введено його в оману на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки, не зазначено щодо непомірної великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язань, повідомлено значно меншу ціну кредиту, через що і погодився на укладення зазначених договорів та порушено принцип рівності сторін, так як запропоновано укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Більше того, розмір нарахованих відсотків перевищує розмір заборгованості за кредитом. В обгрунтування позову покликається на вимоги ст.ст. 1281,1282, ЦК України, ЗУ Про національний банк України, Про банки і банківську діяльність, Про захист прав споживачівта просить визнати недійсним договір.

Позивач надав суду клопотання, в якому просив суд провести судове засідання без участі його та представника (а.с.7).

Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що договір позики був укладений за допомогою відповідного сервісу, що міститься на офіційному сайті товариства. Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивачка надала всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів договору позики та проставленням відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних. Після обрання позивачкою умов кредитування, перевірки її платоспроможності, було прийняте рішення про надання кредиту, про що проінформовано клієнта, шляхом надсилання СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в анкеті. Після ознайомлення з текстом договору позивачка натиснула на позначку «Підписати» та на її телефонний номер було надіслано смс-код, після введення якого договір вважається підписаним з боку клієнта. Використання смс-коду в якості підпису є підписом одноразовим ідентифікатором в розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Таким ідентифікатором було смс-повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору. Примірник договору зберігається в онлайн кабінеті позичальника та надсилається йому на електронну пошту. Після підписання договору було здійснено перерахування коштів на банківську карту клієнта. Жодними доказами не підтверджується наявність несправедливих умов, щодо яких позивачка перед укладенням договору не мала можливості ознайомитись та зробити свідомий вибір. Твердження позивачки про те, що нею не було підписано договір позики суперечить положенням чинного законодавства України, в т.ч. ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Також твердження позивачки про те, що її було введено в оману про фактичну ціну договору, не відповідає дійсності, оскільки позивачці було надано можливість обрати той кредитний продукт, який її влаштує. В свою чергу нею було обрано умови кредиту «Пільговий», відповідно до яких за користування позикою позичальник сплачує проценти у розмірі 1,99% від суми позики щоденно. Підписанням оспорюваного договору позики, позивачка погодилась на запропонований розмір процентів за користування позикою та зобов`язалась їх сплатити.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 17.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду.

Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Є ГРОШІ КОМ» (далі- Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) укладено договір позики №-1019893.

Згідно з п. 1.1 договору позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 4000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою,зазначені п.1.5 цього Договору. Позика надається за вирахуванням комісії вказаної в п. 1.4 Договору з суми, що підлягає одержання. Позичальником у користування,шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 (а.с.27-35)

Позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця, за умови ідентифікатора позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Строк позики за Договором складає 30 днів, позика має бути повернута до 27.11.2020 року (п.п. 1.2,1.3 Договору).

Відповідно до п.1.5 Договору строк та відсоток за правомірне використання коштів за Договором позики обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступний умовах: протягом строку позики, встановленого пунктом 1.3 Договору, розмір відсотків за правомірне користування коштами складає: 1.99 % від суми позики щоденно. У разі дострокового повернення всієї суми позики,сплата за фактичну кількість днів користування кредитом. У випадку неповернення всієї позики в строк, встановлений п.1.3. Договору,здійснюється нарахування процентів за неправомірне користування позикою у розмірі 1.99% від суми неповернутої позики за кожен день прострочення, що складає 726.35% річних. Додатково до основних процентів, позичальник зобов`язаний сплатити 4.00% за неправомірне використання коштів від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більше ніж на 30 днів, додаткові відсотки позичальника збільшуються на 2%. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 6% від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до дня повного погашення заборгованості за позикою, вкл.ючаючи день погашення, які позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю. Орієнтована реальна річна процентна ставка складає 775,85%

Позивач стверджує, що кредитний договір нею не підписувався. Відповідач не повідомив письмово про всю необхідну інформацію щодо умов договору. Порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенню третього частини шостої статті 11 Закону України Про електронну комерцію.

Згідно п. 7.2 договору позики, уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у вигляді позики ТзОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ», які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, текст яких розміщено на сайті позикодавця.

Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), згідно зі ст. ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору позики, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Розділом 2 Правил встановлені умови та порядок укладення договорів зі споживачами фінансових послуг.

Так, на сайті відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» - https://e-groshi.com, на які посилався відповідач у відзиві на позовну заяву, розміщені Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТзОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» (ділі -Правила).

Розділом 3 Правил встановлений порядок надання кредиту та підписання електронного договору.

За умовами вказаного розділу, з метою отримання кредиту позичальник заповнює на сайті Товариства заявку в електронному вигляді. У заявці позичальник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту. Згідно з пунктом 3.4 Правил за результатами заповнення заявки здійснюється одночасна перевірка дійсності та аутентифікації платіжної картки позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем.

Відповідно до п. 3.12 Правил товариство інформує позичальника про прийняте рішення щодо видачі кредиту СМС-повідомленням на телефонний номер та електронним листом на електронну пошту позичальника, зазначені у заявці, а також відповідним повідомленням в особистому кабінеті.

Згідно п. 3.15 Правил у випадку схвалення заяви інформаційно-телекомунікаційна системи товариства генерує електронний договір, який стає доступним для ознайомлення в особистому кабінеті, з одночасною відправкою позичальнику одноразового ідентифікатора в СМС-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником у заявці. Введення позичальником одноразового ідентифікатора у відповідне поле під текстом Електронного договору та направлення його до інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства шляхом натискання кнопки «Так» змінює дані в електронній формі, додаючи їх до інших електронних даних, створених під час заповнення заявки позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Вчинення позичальником вказаних вище дій і зміна даних в системі товариства є проставленням електронного підпису в електронному договорі одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4).

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За приписами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно зі ч.1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч.2,3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частинами 4,5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч.6,7 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Частиною 9 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що місцем укладення електронного договору є місцезнаходження юридичної особи або місце фактичного проживання фізичної особи, яка є продавцем (виконавцем, постачальником) товарів, робіт, послуг.

Згідно ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктами 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до Правил надання коштів у позику договір укладається сторонами дисанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно телекомунікаційних систем, в результаті чого, віповідно дод положень п.п. 1,5,7 ч. 11 ст. 3 ЗУ Про електронну комерцію, у сторін Договору виникають цивільні права і обов`язки, договір укладається відповідно до вимог п.6 ч.11 ст. 3 ЗУ Про електронну комерцію шляхом надсилання електроного повідомлення про прийняття пропозиції укласти Договір про видачу Позики в електронній формі, та його підписання Сторонами накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі згідно ст. 5 ЗУ Про електронну комерцію. Укладення Договору здійснюється в Інформаційно-телекомунікаційній системі покроково, шляхом проходження наступних етапів: вибір фінансової послуги, в якій Споживач зацікавлений, за доступними параметрами; ідентифікація Споживача шляхом надання Товариству інфоримації та персональних даних, які необхідні для Верифікації та укладення провочину. Результатом цього етапу є створення Особистого кабінету розділ на сайті Позикодавця, який є частиною облікової та реєструючої системи Товариства, до якого цій особі тимчасово надається доступ цілодобовий захищений доступ. Зявник користується в наступному створеним Особистим кабінетом без обмеження кількості разів, у тому числі для укладення договорів з Товариством.

Таким чином, без надіслання на телефон заявника одноразового ідентифікатора та подальшого його внесення заявником у відповідне поле для підпису на сайті товариства, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Отже, оспорюваний кредитний договір є електронним договором, який підписано позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з абзацом другим ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідачем до матеріалів справи було проведено успішну видачу коштів

на карту ОСОБА_1 № НОМЕР_1 .

Що стосується тверджень позивача щодо ненадання відповідачем розрахунку загальних витрат за кредитом, ціни, сукупної вартості та відсотків слід зазначити, що згідно Договору позики від 29.10.2020р., графіку розрахунку наданого відповідачем, розбито детальний розпис сукупної вартості Кредиту включаючи суму, строк дії договору, строк користування, погашення основної суми, процентної ставки, Реальна річна процентна ставка строку договору та строку кредиту, сума платежів та відсотків розбита в днях.

Отже, підстав вважати оспорюваний кредитний договір неукладеним немає.

Крім того, позивач вважає, що сторони не досягли згоди про істотні умови договору, в оспорюваному договорі відсутні істотні умови, а саме: не вказано про необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця. До кредитів у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту, що становить від одного до трьох місяців або на вимогу, застосовуються лише вимоги частини першої, пунктів 1 і 2 частини другої статті 7, статей 8-10, частин першої - четвертої статті 12, статті 13, частини шостої статті 15, статті 18 цього Закону.

Водночас щодо аргументів позивача в цій частині обґрунтування недійсності договору варто зауважити, що така умова договору про споживчий кредит як «необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту» зазначається не обов`язково, а за її наявності. Договір підписано електронними підписами сторін, що встановлено судом вище. Реальна річна процентна ставка міститься у договорі.

Обґрунтовуючи позов в частині визнання недійсним оспорюваного правочину з підстав здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики та вказує, що кредитодавець не виконав встановлені законом вимоги щодо надання інформації. Такі дії, на його думку, розглядаються як нечесна підприємницька практика у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відносини, що виникають у зв`язку із захистом прав споживачів фінансових послуг, регулюються законодавством про захист прав споживачів з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Позивач в позовній заяві, ні не вказує, які саме прояви нечесної підприємницької діяльності з боку відповідача існували при укладенні кредитного договору та застосовані до нього, яку саме інформацію не було надано, якими саме діями відповідач спонукав позивача укласти кредитний договір на умовах, викладених у ньому, та які саме дії в розумінні вимог статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» можна було б вважати такими, що вводять в оману і які впливають на законність укладеного договору, вчинив відповідач при його підписанні.

Отже, позивачем не доведено того, що оспорюваний договір було укладено з використанням нечесної підприємницької діяльності.

Керуючись ст.ст. 4,5, 12-13, 79-81, 259-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Є ГРОШІ КОМ» про визнання недійсним договору - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_2 , паспорт: НОМЕР_3

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Є ГРОШІ КОМ», м. Дніпро, узвіз Крутогірний,1

Суддя О. Я. Гуняк