Справа № 496/2440/21
Провадження № 2-о/496/113/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., вивчивши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська обласна державна адміністрація про встановлення факту, що заявник є стороною в договорі користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт того, що він є стороною в договорі від 22.01.2004 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та Біляївською районною державною адміністрацією Одеської області про тимчасове довгострокове користування на умовах оренди терміном на 20 років земельної ділянки площею 0,0300 га автодороги Одеса-Кишинів Біляївського району Одеської області на території Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області. Заяву обґрунтовує тим, що він звернувся до Одеської обласної державної адміністрації з заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення між земельної ділянки, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що в договорі на право тимчасового користування землею укладений з ОСОБА_1 , а не з ОСОБА_1 . Вказана помилка позбавляє його права на реалізацію прав на отримання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, у зв`язку з чим, він звернувся до суду з вказаною заявою.

Вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наданих доказів, суд дійшов до наступного висновку.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, згідно зі статтею 293, частиною другою статті 315 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 1, 5 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо їх встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду із даною заявою з метою встановлення того факту, що він є стороною в договорі. До заяви додано копію відповіді Одеської обласної державної адміністрації, згідно якого заявнику було роз`яснено, що земельна ділянка на яку планується розроблення технічної документації вже перебуває в оренді, у зв`язку з чим його рекомендовано звернутися з клопотанням про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки, тобто відмовлено.

Отже, за наявності спору про право, захист порушеного права має відбуватись в порядку позовного провадження.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.12.2019 року справа № №755/16776/17, провадження № 61-1536св19 встановлено, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Отже, судом встановлено, що існує можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви, а тому справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. За наявності спору про право, захист порушеного права має відбуватись в порядку позовного провадження.

Частиною 4 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, а при ознайомленні із заявою було встановлено наявність спору про право, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 4 ст.315 ЦПК України відмовити у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст.258,259,260,268, 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська обласна державна адміністрація про встановлення факту, що заявник є стороною в договорі користування земельною ділянкою.

Роз`яснити заявнику його право на звернення з заявленою вимогою в порядку позовного провадження.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі надіслати заявникові.

Заяву із всіма доданими до неї документами повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя В.М. Буран