КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/9825/20 Головуючий у І інстанції Винниченко Л.М.
Провадження №22-ц/824/7958/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 пред`явила в суді названий позов посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 у зв`язку з чим було відкрито спадкову справу.

22 грудня 2017 ОСОБА_1 направила поштою та 26 грудня 2017 подала особисто Узинській міській державній нотаріальній конторі Київської області запит державному нотаріусу Малькевич Л.В. про надання їй відомостей про спадкову справу № 154/2017, зокрема, про перелік спадкового майна спадкодавця та про належну їй частку спадкового майна.

На запит отримала відповідь про те, що спадковим майном є квартира АДРЕСА_1 , Ѕ якої належить вдові померлого ОСОБА_2 , як частка спільного майна подружжя, а іншу Ѕ частку квартири спадкує остання, як вдова спадкодавця, та вона, як дочка померлого ОСОБА_1 , відповідно по ј квартири кожна.

26 грудня 2017 року подала заяву до державного нотаріуса Малькевич Л.В. з проханням зупинити вчинення виконавчих дій у зв`язку з наявністю спору щодо спадкового майна - спірної квартири.

25 січня 2018 року позивач звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності за законом на Ѕ частку спірної квартири, предметом спору у якому була саме подружня частка ОСОБА_2 у спільному майні подружжя, тобто Ѕ частина спірної квартири, при цьому третьою особою без самостійних вимог у справі була Узинська міська державна нотаріальна контора Київської області.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні вказаного позову. Це рішення законної сили не набрало, оскільки вона подала апеляційну скаргу, за якою було відкрите апеляційне провадження та розгляд її апеляційної скарги Київським апеляційним судом був призначений на 09 червня 2020 року, про що сторонам та третій особі Узинській міській державній нотаріальній конторі Київської області були направлені судові повістки.

Нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області видано Клименко Л.П. свідоцтво про право власності серія та номер: 193 , виданого 29.01.2020 державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Лесею Вікторівною у спадковій справі № 154/2017, зареєстрованого в реєстрі № 35247221, виданого на ім`я ОСОБА_2 на частку у спільному майні подружжя, а саме на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та скасування рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В., індексний номер 50877367 від 29.01.2020 про державну реєстрацію права власності на ѕ частину вказаної квартири в частині прав власності на Ѕ частину квартири.

ОСОБА_1 зазначає, що реєстрація права власності на ѕ спірної квартири на ОСОБА_2 була здійснена 29 січня 2020 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. під час розгляду судом її позову (справа № 755/1384/18) про визнання права власності на Ѕ частку у спірній квартирі та станом на 29 січня 2020 року статус цього спірного майна не був визначений, оскільки справа знаходилась на розгляді у Київському апеляційному суді, яким на той час спір вирішено не було.

На підставі викладеного в позові, просила суд першої інстанції визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та номер: 193 , виданого 29 січня 2020 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В у спадковій справі № 154/2017, зареєстрованого в реєстрі № 35247221, виданого на ім`я ОСОБА_2 на частку у спільному майні подружжя, а саме на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та скасувати рішення державного реєстратора - державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В., індексний номер 50877367 від 29 січня 2020 року про державну реєстрацію права власності на ѕ частину вказаної квартири в частині прав власності на Ѕ частину квартири.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову вжиті постановою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року по справі № 755/9825/20 та знято арешт з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000), яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого вважає оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що основним аргументом рішення суду першої інстанції є припущення, що спірне свідоцтво про право власності було видано після отримання копії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року з відміткою про набрання вказаним рішенням законної сили 21 січня 2020 року, а також суд посилався на Єдиний державний реєстр судових рішень, в якому зазначено, що повний текст вказаного рішення виготовлений 20 грудня 2019 року. Разом із тим суд не надав оцінки доводам позивачки про те, що згідно інформації отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Дніпровського районного суду м.Києва у справі № 755/9825/20 набрало законної сили 09 червня 2020 року.

Окрім того, позивачка зазначає про те, що відповідачами їй не направлялась копія рішення суду у справі № 755/9825/20, отже суд не мав досліджувати даний документ.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в якому зазначено, що апеляційна скарга є безпідставна та необґрунтована, належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог позивач до суду не надала.

Додатково у відзиві зазначає, що 08 вересня 2020 року до суду надійшов відзив на позов поданий відповідачкою ОСОБА_2 з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з посиланням на те, що позивачкою не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування своїх вимог. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спірну квартиру набрало законної сили 21 січня 2020 року. Позивачка визнає, що пропустила строк на апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу на рішення суду ОСОБА_1 подала лише 05 лютого 2020 року, хоча при оголошенні судового рішення 10 грудня 2019 року особисто були присутні позивачка та її представники, тобто позивачці було відомо про наявність судового рішення від 10 грудня 2019 року.

На вказане судове рішення позивачем була подана апеляційна скарга, за результатами розгляду якої постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року залишено без змін.

29 січня 2020 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. у спадковій справі № 154 (2017 рік) видане Свідоцтво про право власності на ім`я відповідача ОСОБА_2 на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу,

На підставі викладеного у відзиві на апеляційну скаргу відповідачка просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Електронною поштою надала суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із наявністю у неї ознак респіраторного захворювання. Дане клопотання не було задоволено судом, оскільки до заяви не було додано доказів хвороби позивачки.

Відповідачка ОСОБА_4 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. на адресу Київського апеляційного суду надійшов лист про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову заперечує.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є спадкоємці за законом майна спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 46).

Позивач державному нотаріусу Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. подавала запит від 26 грудня 2017 року про надання інформації по спадковій справі № 154/2017 заведеної на підставі поданої нею заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а саме просила повідомити про перелік майна спадкодавця та яка частка спадкового майна належить їй та буде зазначена у свідоцтві про право на спадщину. У цьому ж запиті просила зупинити нотаріальні дії по оформленню правовстановлюючих документів спадкоємцям на спадкове майно ОСОБА_3 , оскільки планує оскаржувати в суді право спільної сумісної власності вдови померлого ОСОБА_2 на частку квартири АДРЕСА_1 , при цьому зобов`язувалась протягом 10 днів з дати отримання інформації по спадковій справі № 154/2017 повідомити про подання відповідного позову (а.с. 43).

На вказаний запит Узинською міською державною нотаріальною конторою Київської області позивачу була надана відповідь від 29 грудня 2017 року № 2685/02-14 у якій, серед іншого, зазначено, що спадкоємцями першої черги на майно померлого ОСОБА_3 є дочка - ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2 в рівних частках, тобто по Ѕ частці кожній. Спадковим майном є квартира АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на вказану квартиру буде видаватися в наступних частках: Ѕ частка від цілої частки квартири - свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя буде видано дружині ОСОБА_2 , ј частка від Ѕ частки квартири - свідоцтво про право на спадщину за законом буде видане ОСОБА_1 та ј частка від Ѕ частки квартири - свідоцтво про право на спадщину за законом буде видано дружині ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 призупиняється з моменту отримання поданої заяви, а саме з 26.12.2017 строком на один місяць. У разі звернення до суду слід направити на адресу нотаріальної контори копію позовної заяви з відміткою суду про отримання та протягом місяця направити ухвалу суду про відкриття провадження (а.с. 17, 18).

Позивач ОСОБА_1 зверталась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом ОСОБА_2 , третя особа: Узинська міська державна нотаріальна контора Білоцерківського нотаріального округу Київської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, предметом спору якого було встановлення факту належності квартири АДРЕСА_1 померлому 07.07.2017 року ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності та визнання за позивачем права власності за законом на Ѕ частку вказаної квартири. Тобто, позивач оспорювала частку ОСОБА_2 , як дружини спадкодавця, у спільному майні подружжя.

За результатами розгляду зазначеного спору рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року по справі № 755/1384/18 позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення (а.с. 110-120).

На вказане судове рішення позивачкою була подана апеляційна скарга, за результатами розгляду якої постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2020 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року залишено без змін (а.с. 156-161).

29 січня 2020 року державним нотаріусом Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області Малькевич Л.В. у спадковій справі № 154 (2017 рік) видане Свідоцтво про право власності на ім`я відповідача ОСОБА_2 , яка є пережившою дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , на Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що складається з квартири АДРЕСА_1 . Спірне свідоцтво про право власності зареєстроване у реєстрі за № 193 (а.с. 109).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що апеляційна скарга на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 10 грудня 2019 року була подана ОСОБА_1 з пропуском строку на апеляційне оскарження 05 лютого 2020 року. Отже рішення суду першої інстанції набрало законної сили, а тому державний нотаріус правомірно видала ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на Ѕ частку у спільному майні подружжя.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Згідно норми ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

За приписами ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно положень частини 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат», пункту 3 Глави 2 «Строки вчинення нотаріальної дії» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Рішення суду по справі № 755/1384/18 Дніпровським районним судом м. Києва ухвалене 10 грудня 2019 року.

За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року виготовлений 20 грудня 2019 року.

Судом першої інстанції встановлено, що апеляційна скарга позивачкою на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року по справі № 755/1384/18 була подана 05 лютого 2020 року, тобто після спливу 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з ненадходженням по цивільній справі № 755/1384/18 апеляційної скарги у визначений законом строк Дніпровським районним судом м. Києва було видано копію рішення з відміткою про набрання судовим рішенням законної сили.

Спірне свідоцтво про право власності Узинською міською державною нотаріальною конторою було видане після отримання копії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року із записом на ньому про те, що станом на 21 січня 2020 року судове рішення набрало законної сили.

02 березня 2020 року Київським апеляційним судом по цивільній справі № 755/1384/18 була постановлена ухвала про поновлення ОСОБА_1 строку апеляційного оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року.

Отже, оспорюване свідоцтво про право власності від 29.01.2020 року видане після закінчення тридцяти денного строку від дати 20.12.2019 року (виготовлення повного тексту рішення) та до подання позивачем апеляційної скарги, у зв`язку з чим у державного нотаріуса не було підстав для відмови ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі правовстановлюючого документу після надання останньою судового рішення, яке набрало законної сили.

Разом з тим, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачка після 10 грудня 2019 року не зверталась до Узинської міської державної нотаріальної контори із заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій до винесення рішення судом апеляційної інстанції.

Також не знайшли свого підтвердження доводи позивачки про те, що державний нотаріус, як учасник справи № 755/1384/18 зі статусом третьої особи, був обізнаний про розгляд справи апеляційним судом, оскільки апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року було відкрите ухвалою Київського апеляційного суду 02 березня 2020 року, тобто вже після видачі свідоцтва про право власності від 29 січня 2020 року на ім`я ОСОБА_4 та реєстрації права власності.

Отже колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що державний нотаріус не мала підстав для відмови у видачі свідоцтва про державну реєстрацію права власності на ѕ частину вказаної квартири в частині прав власності на Ѕ частину квартири, оскільки рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року, яке набрало законної сили 21 січня 2020 року, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що відповідачкою ОСОБА_2 їй не направлялись копії рішення Дніпровського суду від 10 грудня 2019 року є необґрунтованими.

Так, ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, до якого додала докази, в тому числі і копію рішення Дніпровського суду від 10 грудня 2019 року. Також були додані докази направлення на ім`я ОСОБА_1 відзиву та доданих до нього доказів. (а.с.123-141)

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суду не був наданий для дослідження оригінал рішення Дніпровського суду від 10 грудня 2019 року, то вони також є безпідставними. Оригінал рішення суду зберігається у судовій справі. Сторонам видається лише копія рішення, яка посвідчується належним чином.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правомірно дослідив і дав оцінку наданим відповідачкою доказам і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлено з дотриманням норм процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 83, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 липня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: