Справа № 452/989/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"07" липня 2021 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

секретаря Кафтан О.Ю.,

із участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виселення, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Дмитришин М.П. в інтересах позивача ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про виселення останнього із належної ОСОБА_3 житлової кімнати площею 18,2кв.м. в будинку АДРЕСА_1 зазначеної у технічному паспорті на житловий будинок від 04.01.2005р. під номером І-8. У підтвердження позову посилається на те, що ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 5/6 частин цього житлового будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу від 08.05.2013 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3284492 від 08.05.2013 року. Відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 квітня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Кульчицьким Ю.Я., є власником 1/6 частини зазначеного будинковолодіння. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.12.2018 року, яке набрало законної сили, виділено в натурі ОСОБА_3 , - власнику 5/6 частин житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд, - у власність приміщення житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1-й поверх:1-1 - коридор площею 3,8кв.м. - веранда літ. «а»; 1-2 - кухня площею 4,6кв.м. - веранда літ. «а»; 1-3 - ванна площею 2,4кв.м. - веранда літ. «а»; 1-6 - коридор площею 8,1кв.м; 1-8 - житлова кімната площею18,2кв.м; 1-9 - житлова кімната площею 17,5кв.м; 1-10 - житлова кімната площею, 13.1кв.м. Всього по першому поверху - 67,70кв.м. мансарда: 1-11 - коридор - 17,80 (16,10*)кв.м; 1-12 - житлова кімната площею 11,1кв.м.; 1-13 - житлова кімната площею 10,9кв.м; 1-14 - житлова кімната площею 11,4кв.м; 1-15 - санвузол площею 8,2 (7,30*)кв.м. Всього по мансарді 59,4 (56,8*)кв.м, що становить 83/100 частин. Виділено в натурі ОСОБА_4 як власнику 1/6 частин житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд у власність приміщення житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність: 1-4 - коридор (кухня) площею 6,6кв.м - веранда літ. «а»; 1-5 - ванна площею - 3,9кв.м - веранда літ. «а»; 1-7 - житлова кімната площею 14,0кв.м. Всього по житловому будинку - 24,5кв.м, що на 0,33кв.м менше ідеальної частки. За судовим рішенням присуджено стягнути із ОСОБА_4 грошову компенсацію за невідповідність виділених реальних частин ідеальним частинам у власність що становить 3375 (три тисячі триста сімдесят п`ять) грн. за збільшення своєї частки; співвласникам закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати літ.1-7 в житлову кімнату літ. 1-8; співвласнику 5/6 частин ОСОБА_3 необхідно пробити дверний проріз з приміщення житлової кімнати літ. 1-8 до житлової кімнати літ.1-9.

Однак всупереч вищезгаданому рішенню суду відповідач незаконно займає та використовує житлову кімнату площею 18,2кв.м, що позначена у технічному паспорті на будинок від 04.01.2005р. під номером 1-8, чим створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності майном. Дане підтверджується Актом міжвідомчої комісії виконавчого комітету Самбірської міської ради від 03.03.2021р. Відтак позивач з незалежних від нього причин не може здійснювати належне йому право користування та розпорядження житлом в силу незаконного зайняття відповідачем житлової кімнати під номером 1-8. А тому представник позивача просить суд виселити ОСОБА_4 із належної ОСОБА_3 житлової кімнати площею 18,2кв.м під номером АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат Дмитришин М.П. позов підтримала і наполягала на його задоволенні з викладених підстав у позовній заяві, просила за судовим рішенням зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні майном у спосіб його примусового виселення.

Представник відповідача адвокат Бобак О.Б. позов заперечила повністю посилаючись на викладені обставини у відзиві на позов.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного:

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного Закону України позивач є суб`єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом.

Судом установлено, що ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі - продажу від 08 травня 2013 року, укладеним між ОСОБА_4 та позивачем, нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Кір Р. А. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3284492 від 08.05.2013 року.

Відповідачу ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 квітня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори Кульчицьким Ю.Я., належить 1/6 частина будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.12.2018 року, яке набрало законної сили, виділено в натурі ОСОБА_3 - власнику 5/6 частин житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд, у власність приміщення житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1-й поверх:1-1 - коридор площею 3,8кв.м. - веранда літ. «а»; 1-2 - кухня площею 4,6кв.м. - веранда літ. «а»; 1-3 - ванна площею 2,4кв.м. - веранда літ. «а»; 1-6 - коридор площею 8,1кв.м; 1-8 - житлова кімната площею18,2кв.м; 1-9 - житлова кімната площею 17,5кв.м; 1-10 - житлова кімната площею, 13.1кв.м. Всього по першому поверху - 67,7кв.м. мансарда: 1-11 - коридор - 17,8(16,10*)кв.м; 1-12 - житлова кімната площею 11,1кв.м.; 1-13 - житлова кімната площею 10,9кв.м; 1-14 - житлова кімната площею 11,4кв.м; 1-15 - санвузол площею 8,2(7,30*)кв.м. Всього по мансарді 59,4(56,8*)кв.м, що становить 83/100 частин. Виділено в натурі ОСОБА_4 - власнику 1/6 частин житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у власність приміщення житлового будинку, а саме: 1-4 - коридор (кухня) площею 6,6кв.м - веранда літ. «а»; 1-5 - ванна площею - 3,9кв.м - веранда літ. «а»; 1-7 - житлова кімната площею 14,0кв.м. Всього по житловому будинку - 24,5кв.м, що на 0,33кв.м менше ідеальної частки. Стягнуто з ОСОБА_4 грошову компенсацію за невідповідність виділених реальних частин ідеальним частинам у власність що становить 3375 (три тисячі триста сімдесят п`ять)грн. за збільшення своєї частки. Співвласникам закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати літ.1-7 в житлову кімнату літ. 1-8; співвласнику 5/6ч. ОСОБА_3 необхідно пробити дверний проріз з приміщення житлової кімнати літ.1-8 до житлової кімнати літ.1-9.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Актом міжвідомчої комісії виконавчого комітету Самбірської міської ради від 03.03.2021р. на підставі письмового звернення ОСОБА_3 при візуальному обстеженні приміщень, якими володіє та користується позивач, було встановлено наступне:

-дверний отвір між житловими приміщеннями, вказаними в технічному паспорті від літерою 1-8 і 1-9 замурований;

-доступ ОСОБА_3 до приміщення, вказаному в технічному паспорті під літерою 1-8 відсутній;

-приміщенням, вказаним у технічному паспорті від 04.01.2005 під літерою 1-8, фактично користується ОСОБА_4 , який є власником 1/6 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших порушень щодо способу користування житловим будинком міжвідомчою комісією не виявлено.

Відтак встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не виконує добровільно вищезгадане рішення суду і користується іншою кімнатою в будинку, а саме кімнатою під номером І-8 загальною площею 18.2 квадратних метрів, яка була виділена в натурі ОСОБА_3 , чим порушує його права.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від інших осіб шляхом, який власник вважає прийнятним; отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом виселення.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ураховуючи те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.12.2018 року ОСОБА_4 було виділено в натурі у власність 1/6 житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1-4 - коридор (кухня) площею 6,6кв.м веранда літ. «а»; 1-5 - ванна площею 3,9кв.м - веранда літ. «а»; 1-7 - житлова кімната площею 14,0кв.м., а кімнату під номером І-8, площею 18.2 квадратних метрів було виділено у власність ОСОБА_3 , а також те, що ОСОБА_4 добровільно не виконує вказане рішення та продовжує проживати у кімнаті, яка на підставі цього рішення про поділ майна, що є у спільній частковій власності виділена у власність ОСОБА_3 , то таке проживання обмежує права позивача як власника щодо користування своїм майном.

Наведене свідчить про те, що позивач з незалежних від нього причин не може здійснювати належне йому право користування та розпорядження житлом в силу незаконного зайняття відповідачем житлової кімнати площею 18,2кв.м із номером 1-8 згідно технічного паспорту від 04.01.2005р. Відтак такими діями відповідач перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні спірним житловим приміщенням без достатніх на те законних підстав, чим порушує законне право позивача на користування та розпорядження житловим приміщенням, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України це право підлягає захисту судом шляхом виселення відповідача із незаконно зайнятого житлового приміщення.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши надані докази в їх сукупності суд прийшов до висновку про наявність порушення прав позивача, оскільки відповідач перешкоджає в реалізації прав на володіння, користування та розпорядження своїм майном.

При цьому суд критично розцінює доводи представника відповідача, що ОСОБА_4 являється інвалідом першої групи та за станом здоров`я не може проживати в одній кімнаті з іншими членами сім`ї, йому для цього потрібна кімната яка належить позивачу, оскільки таке не може бути виправданим для порушення права власності іншої особи та відповідно не може служити правовою підставою для відмови у задоволенні позову. Також не заслуговує на увагу посилання представника відповідача на те, що позивач зобов`язаний навести належні докази необхідності використання для проживання ще однієї житлової кімнати, оскільки виходячи із захисту права власності, власник не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні і, у разі порушення такого, вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, і в тому числі, позивач не зобов`язаний жодним чином доводити необхідність використання належного йому на праві власності майна, оскільки він уповноважений володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд та незалежно від волі інших осіб.

За таких обставин, враховуючи вищезазначені положення матеріального права, а також те, що спірна кімната належить на праві власності позивачу, що мають місце істотні умови порушення такого права, які позивач вимагає усунути, суд уважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на наведених вище положеннях законодавчих норм, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення; а в зв`язку із таким вирішенням спору та через те, що обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, такі компенсуються за рахунок держави у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - із належного ОСОБА_3 приміщення житлової кімнати в будинку АДРЕСА_1 , а саме кімнати площею 18,2кв.м., позначеної у технічному паспорті на житловий будинок від 04.01.2005р. під номером І-8.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення 9 липня 2021 року повного судового рішення.

Суддя