КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Справа №2-732/1-2008 Головуючий у І інстанції Чех Н.А.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

09 липня 2021 року м.Київ

Суддя Київського апеляційного суду Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна, третя особа: Головне правління земельних ресурсів міста Києва, про визнання права власності на самочинне будівництво та зобов`язання щодо його реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2008 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, 01 червня 2021 року подав апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 354 ЦПК України, зокрема: апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та не оплачена судовим збором.

Так, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на норми ст. 354 ЦПК України (в редакції, що діє станом на день подання апеляційної скарги, а також зазначає, що він є спадкоємцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який не скористався своїм правом на оскарження рішення суду у справі, оскільки не був залучений до участі у справі, а тому скаржник вважає, що до нього перейшло процесуальне право на апеляційне оскарження рішення суду в порядку спадкування.

Окрім того, зазначає, що оформлюючи свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на житловий будинок по АДРЕСА_1 , 06 листопада 2019 року отримав відмову у видачі такого свідоцтва, оскільки право власності на вказаний будинок зареєстровано за іншою особою.

При цьому скаржник стверджує, що про наявність оскаржуваного рішення суду йому стало відомо з Інформаційної довідки від 27 квітня 2021 року, зі змісту якої вбачається, що право власності на вище вказаний житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2008 року.

Вказані обставини вважає такими, що є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується, що зазначені обставини можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, яке було ухвалено судом першої інстанції 13 років тому, враховуючи наступне.

Відповідно до п.13 Перехідних положень ЦПК України, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент проголошення оскаржуваного рішення суду), визначено наступні строки апеляційного оскарження: заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Таким чином, твердження скаржника про те, що судом мають застосовуватися положення ст. 354 ЦПК України (в редакції чинній на день подання апеляційної скарги) не відповідають вимогам закону.

Відповідно, до вище вказаних положень п.13 Перехідних положень ЦПК України під час перевірки строку на апеляційне оскарження слід застосовувати положення ст. 294 ЦПК України, яка була чинною саме на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Окрім того, судом апеляційної інстанції оцінюється критично твердження скаржника про те, що до нього в порядку спадкування перейшло право на апеляційне оскарження рішення у даній справі, після смерті його батька, оскільки відповідно до положень чинного цивільного законодавства не можуть бути успадковані особисті немайнові права, які пов`язані з померлою особою.

Не погоджується суд апеляційної інстанції також із твердження скаржника про те, що про наявність оскаржуваного рішення суду йому стало відомо лише 27 квітня 2021 року, з урахуванням такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 січня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кубрак Ж.Б. зверталась до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами вказаної цивільної справи та надання копії оскаржуваного рішення суду. В день звернення з відповідною заявою їй було надано й цивільну справу для ознайомлення, про що свідчить відповідна розписка на заяві. Таким чином, ознайомившись 14 січня 2021 року з матеріалами справи, представник скаржника ознайомилась і зі змістом оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, саме з 14 січня 2021 року слід відраховувати початок перебігу строку на апеляційне оскарження, який визначений був ст. 294 ЦПК України, в редакції чинній на день ухвалення рішення суду, та який закінчився 13 лютого 2021 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 вперше звернувся з апеляційною скаргою лише 27 квітня 2021 року, тобто поза межами визначеного цивільним процесуальним законодавством строку.

При цьому, ухвалою Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року апеляційну скаргу було повернуто скаржнику, оскільки апеляційна скарга була подана та підписана представником ОСОБА_1 , а доказів на підтвердження повноважень адвокатом надано не було.

01 червня 2021 року ОСОБА_1 повторно звертається до суду апеляційної інстанції з аналогічною за змістом апеляційною скаргою, при цьому не подає до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначеним поважних та об`єктивних причин, яку перешкоджали зверненню до суду з апеляційною скаргою в межах строків, що визначені нормами цивільного процесуального законодавства України.

Окрім того, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження суди повинні враховувати, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані."

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 слід подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням інших поважних та об`єктивних причин, що перешкоджали вчасному апеляційному оскарженню в межах строків, що були визначені цивільним процесуальним законодавством для оскарження рішення суду, ухваленого 26 травня 2008 року.

Згідно із ч. 3 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга подана після закінчення строків, встановлених ст. 354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку встановленому ст. 358 цього Кодексу.

Якщо скаржник, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк усуне недоліки, то апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. В іншому випадку до апеляційної скарги будуть застосовані положення ст. 358 ЦПК України.

За правилами ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених ст. 356 ЦПК України, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 185 вказаного Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши ОСОБА_1 строк для усунення вказаних недоліків, а саме: подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду із зазначенням поважних причин пропуску такого строку.

Керуючись ст. ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2008 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2008 року, що викладені в апеляційній скарзі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 травня 2008 року залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

У випадку не виконання вимог ухвали суду апеляційна скарга буде повернута, або ж буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб