Провадження № 22-ц/802/986/21 Категорія: 16 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Вакіна Д.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , до Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 , поданою від її імені представником ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить зобов`язати Боратинську сільську раду Луцького району Волинської області укласти із нею договір оренди земельної ділянки площею 1,7640 га (кадастровий номер :03:00) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Коршовець Луцького району Волинської області, на тих самих умовах, що були встановлені в договорі оренди від 16.09.2015, який зареєстрований в Реєстраційній службі Луцького районного управління юстиції Волинської області 05.10.2015, номер запису про інше речове право 11555652, укладеному між Промінською сільською радою Луцького району Волинської області із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 ..

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2021 року на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області про зобов`язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 від імені позивача ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. При цьому суд урахував зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини, те, що попередній користувач земельної ділянки як і ОСОБА_2 є фізичними особами-підприємцями, спірна земельна ділянка була передана в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Проте, до такого висновку суд дійшов помилково.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 4, 5 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції свої висновки мотивував із посиланням на ч. 2 ст. 4 та п.п.1, 6 ч.1 ст.20 ГПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.п. 1, 6 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Із позовної заяви вбачається, що до суду звернулася фізична особа ОСОБА_2 , як власник конкретно зазначених об`єктів нерухомого майна, із вимогою зобов`язати Боратинську сільську раду укласти із нею договір оренди конкретно визначеної земельної ділянки (а.с.2-8).

Будь-якого спору, передбаченого у п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України позовні вимоги ОСОБА_2 не містять.

Відповідно до частин першої та другої ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні і юридичні особи. Вони можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша ст.320 ЦК України).

Отож, надання у власність відповідного майна не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця.

Набуття статусу підприємця не позбавляє людину, як учасника суспільних відносин, статусу фізичної особи.

Таким чином, цивільні права й обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

Наявність у сторони справи статусу фізична особа-підприємець не може свідчити про те, що з моменту її державної реєстрації як фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо набуття у користування спірної земельної ділянки.

У разі позбавлення сторін статусу підприємця вони не позбавляються набутих раніше цивільних прав і обов`язків фізичної особи.

Придбані ОСОБА_2 об`єкти нерухомості зареєстровані за нею, як за фізичною особою, а не фізичною особою-підприємцем.

З урахуванням наведеного, заявлений спір щодо укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розташоване належне позивачці нерухоме майно, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі зроблені при неповному з`ясуванні обставин справи та з порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 379 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 , подану від її імені представником ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді