Справа № 591/387/21
Провадження № 2/591/1329/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2021 м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гончаренко Т.С.,

представника позивача ОСОБА_2.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Микитенка В.П. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/387/21 за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 10.03.2016 працював на посаді начальника Ковпаківського ВДВС Сумського міського управління юстиції. 04.10.2016 був затриманий, а 05.10.2016 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. До нього були застосовані запобіжні заходи - утримувався під вартою, та застосовувався засіб електронного контролю - браслет; заходи забезпечення кримінального провадження - відсторонення від посади. Вироком Зарічного районного суду м. Суми його було виправдано за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України за недоведеністю вини. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 06.05.2020 виправдувальний вирок залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 18.11.2020 ухвалу Сумського апеляційного суду залишено без змін.

Правоохоронні органи, не перевіривши достовірність повідомленої заявником інформації, вдавшись до провокації, порушили кримінальне провадження та почали втручання у приватне життя позивача шляхом проведення НСРД, безпідставно затримали його на очах у великої кількості людей, незаконно провели обшук, притягли до кримінальної відповідальності, ініціювали обмеження прав шляхом застосування запобіжного заходу, вжили дії для відсторонення його від посади, тим самим позбавивши його права на отримання засобів для існування, маючи достатньо доказів для закриття кримінального провадження у зв?язку з відсутністю події та складу злочину, скерували справу до суду. У судовому порядку визнаний невинним позивач був остаточно 18.11.2020 - коли виправдувальний вирок був залишений без змін судом касаційної інстанції.

14.12.2016 позивач був звільнений з посади за порушення присяги державного службовця. У подальшому поновлений на посаді судом. Факт притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого корупційного злочину відіграв вирішальну роль для припинення служби позивача у державному органі.

Має право на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Позивачем сплачено за надання йому правової допомоги по захисту у кримінальному провадженні адвокату 90 000 грн, що є витратами, які підлягають стягненню.

У зв?язку з необгрунтованим повідомленням про підозру, безпідставним затриманням та обвинуваченням, необгрунтованим покладенням на позивача процесуальних обмежень порушені його права. Він був змушений багато часу витрачати на доведення своєї невинуватості. Незаконно перебуваючи під слідством впродовж більше чотирьох років, зазнав моральної шкоди, яка полягає у порушенні психологічного комфорту та перебуванні у стані постійної напруги, страху, стресу та інших негативних явищ. Затримання на очах у великої кількості людей, блокування автомобіля, перевезення його до іншого місця у кайданках, поміщення в ІТТ та СІЗО, носіння електронного засобу контролю, звільнення з роботи, перебування безробітним та неможливість працевлаштуватись спричинили моральні страждання позивачу. У день святкування дня народження доньки ОСОБА_3 обирали запобіжний захід, тому він не міг бути присутнім на святкуванні та не мав можливості по телефону привітати дитину. Засоби масової інформації висвітлювали факт затримання позивача, при цьому правоохоронними органами не було навіть повідомлено громадськість про те, що позивача виправдано та він не є корупціонером. Все це негативно вплинуло на позивача та його відносини з оточуючими. Зазначене є підставою для компенсації від держави. Мінімальний гарантований розмір компенсації, з урахуванням визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020 (4723 грн.), становить 231 427 грн. Позивач вважає, що моральна шкода повинна бути сплачена йому у розмірі 1 500 000 грн., оскільки позивач під час провадження зазнав набагато глибших моральних страждань, ніж просто від пасивного перебування під слідством та судом.

Ухвалою суду від 28.01.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.03.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

У відзиві на позову заяву, поданому представником відповідача - ДКС України відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що казначейство не порушувало жодних прав та інтересів позивача, не вступало з ним у правовідносини, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану діями інших суб?єктів. Сума моральної шкоди є завищеною та необгрунтованою. Просить відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на позовну заяву відповідач - Сумська обласна прокуратура зазначила, що заявлені вимоги про стягнення моральної шкоди є необгрунтовано завищеними. Позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди. Період, за який позивачу може бути відшкодована моральна шкода, слід обраховувати з 04.10.2016 (дати фактичного затримання) до 06.05.2020 (дати залишення Сумським апеляційним судом без змін вироку Зарічного районного суду м. Суми), що складатиме 3 роки, 4 місяці, 28 днів. Витрати на правову допомогу документально не підтверджені, не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, надані докази не містять конкретизації кожної вчиненої дії а також розрахунку за їх здійснення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених у позові підстав.

У судовому засіданні представник відповідача - ГУНП в Сумській області проти позову заперечував. Додатково пояснив, що посилання на моральні страждання не підтверджені доказами. Матеріали справи не містять доказів понесення витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні представник відповідача - ДКС України проти позову заперечувала. Додатково пояснила, що Державна казначейська служба України, як орган державної влади, не вчиняла жодних протиправних дій, які б могли заподіяти позивачу моральної шкоди.

У судовому засіданні представник відповідача - Сумської обласної прокуратури,- проти позову заперечував із зазначених у відзиві підстав. Пояснив, що позивачем не наведено розрахунок моральної шкоди, не надано доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди, порушення нормальних життєвих зв?язків. Вирок набрав законної сили після перегляду його судом апеляційної інстанції, тому не підлягає стягненню моральна шкода за період перегляду вироку Верховним Судом. Судові витрати не є співмірними зі складністю справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 04.10.2016 ОСОБА_3 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, що підтверджується копією протоколу затримання особи від 04.10.2016, складеного старшим слідчим СВ Харківськго ВП ГУНП в Харківській області Затримання відбулось на АДРЕСА_1 (а.с. 20-25).

05.10.2016 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000075, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 268 КК України (а.с. 26-28).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.10.2016 у справі №635/7011/16-к обрано стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначено розмір застави (а.с. 29-30). Ухвалою Апеляційного суду Харківської області вказана ухвала змінена у частині визначення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (а.с. 37-40).

З 04.10.2016 по 07.10.2016 ОСОБА_3 утримувався під вартою, був звільнений у зв?язку зі сплатою застави (а.с. 31).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.10.2016 у справі №635/7011/16-к відсторонено ОСОБА_3 від посади начальника Ковпаківськгого ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області строком на 2 місяці.

Позивач та його представник неодноразово звертались до уповноважених осіб зі скаргами на дії слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні, у тому числі про закриття кримінального провадження(а.с. 42-67).

21.06.2017 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000075 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368(а.с. 68-72).

22.01.2018 в порядку ст. 338 КПК України затверджено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 73-76).

Вироком від 14.06.2018 Зарічного районного суду м. Суми у справі №591/1578/17 ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України, по кримінальному провадженню №0000075 виправдано за недоведеністю вини (а.с. 77-95).

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 06.05.2020 вирок Зарічного районного суду від 14.06.2018 залишено без змін (а.с. 96-102).

Постановою Верховного Суду від 18.11.2020 ухвалу Сумського апеляційного суду від 06.05.2020 залишено без змін (а.с. 103-105).

Наказом Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 05.10.2016 №534/06 відкрито дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_3 Наказом від 13.12.2016 звільнено начальника ГТУЮ в Сумській області ОСОБА_3. із займаної посади за порушення Присяги державного службовця. Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.01.2017 у справі №818/1690/16 вказаний наказ визнано протиправним та скасовано. Поновлено ОСОБА_3 на посаді Ковпаківського ВДВС м. Суми ГТУЮ в Сумській області (а.с. 108-118). Наказом від 26.07.2018 ГТУЮ в Сумській області ОСОБА_3 поновлено на роботі. Наказом від 26.07.2018 звільнено його з посади за власним бажанням (а.с 119,120).

Про затримання позивача та порушення відносно нього кримінального провадження засоби масової інформації здійснили ряд публікацій (а.с. 137-148).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України).

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У пункті 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості».

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Позивач незаконно перебував під слідством і судом з 04.10.2016 - дати фактичного затримання по 06.05.2020 - дату постановлення ухвали Сумським апеляційним судом про залишення виправдувального вироку без змін. Вказаний період становить 43 місяці та 3 дні.

Суд не погоджується з позицією представника позивача, що моральна шкода підлягає стягненню у тому числі за період перегляду Верховним Судом ухвали Сумського апеляційного суду у справі №591/1578/17.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КПК України виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Враховуючи наведене, особа перебуває під слідством чи судом до набрання законної сили виправдувальним вироком або судовим рішенням, яким закрито провадження, а не до завершення його перегляду судом касаційної інстанції. Останнім днем періоду, за який може бути стягнута моральна шкода є день набрання законної сили виправдувальним вироком, який у цій справі набрав законної сили разом з постановленням ухвали апеляційного суду від 06.05.2020 про залишення цього вироку без змін.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що відшкодування моральної шкоди не може бути менше одного мінімального розміру заробітної плати, який діє на час розгляду справи, за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У випадку, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування. Указане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2020 року мінімальну заробітну плату встановлено у розмірі 6000,00 грн. Таким чином, мінімальний встановлений законом розмір моральної шкоди, який може бути стягнутий, становить 258 600 грн. (43 *6 000 грн. +6 000 грн. : 30 день * 3 дні).

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов`язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (частина третя статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Перебування позивача під слідством і судом, безумовно негативно вплинуло на його почуття та душевний стан і завдало йому душевних страждань, він які полягають у порушенні психологічного комфорту, перебуванні у стані напруги, стресу та інших негативних явищ, пов?язаних із притягненням його до кримінальної відповідальності. Оскільки внаслідок незаконних дій органів досудового слідства позивач перебував під слідством та судом, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суд бере до уваги, що відповідно до вироку та ухвали апеляційної інстанції у кримінальному провадженні №591/1578/17 констатовано наявність провокації злочину з боку правоохоронних органів, порушення порядку затримання та освідування позивача. Суд також враховує, що затримання позивача відбувалось у громадському місці, було широко освітлено засобами масової інформації, що спричинило позивачу додаткові моральні страждання. Зазначені обставини суд бере до уваги про визначенні розміру моральної шкоди, оскільки обмеження конституційних прав на свободу, недоторканність та особисте приватне життя та спілкування неодмінно впиває на особу та дає підстави для вимоги про відшкодування шкоди державою.

Як вбачається з постанови Сумського окружного адміністративного суду від 04.01.2017 у справі № 818/1690/16, наказ про звільнення позивача з займаної посади був скасований, останній поновлений на роботі. Таким чином, трудові права позивача були відновлені у судовому порядку.

Враховуючи, що під час кримінального переслідування позивач не був позбавлений можливості спілкуватися з оточуючими, сім`єю, мав можливість працювати і тим самим утримувати сім`ю та беручи до уваги ті вимушені зміни, яких позивач зазнав у зв`язку з кримінальним переслідуванням, термін переслідування, суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у 300 000 грн, що відповідає засадам розумності та справедливості. Заподіяння позивачу моральної шкоди в більшому розмірі позивачем не доведено.

Водночас обґрунтованими є доводи ДКСУ про те, що вона не є юридичною особою, яка особисто відповідає за зобов`язаннями держави Україна. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, постанова КЦС Верховного суду від 01.10.2020 у справі №639/2981/19).

За таких обставин, кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України шляхом списання їх з Єдиного казначейського рахунку.

Відносно відшкодування витрат на правову допомогу, надану позивачу у кримінальному провадженні суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 04.10.2016 між адвокатом ОСОБА_2. та позивачем укладено договір про участь адвоката у кримінальному процесі, за яким адвокат бере зобов?язання надати необхідну правову допомогу підзахисному при провадженні у кримінальній справі, а підзахисний зобов?язується виплатити адвокату гонорар за надання юридичних послуг захисника (п. 1.1) Розмір гонорару передбачений у додатковій угоді до даного договору (п. 5.1). Відповідно до додаткової угоди від 04.10.2016 на виконання основного договору клієнт вплачує адвокату гонорар у сумі 20 000 грн. за участь адвоката у кримінальному провадженні №0000075 на стадії досудового розслідування. Актом здачі-прийняття виконаних робіт адвокатом від 25.03.2017 визначено перелік послуг за договором, час та вартість послуг за період з 04.10.2016 по 21.03.2017. (а.с. 124-127).

Додатковою угодою від 25.03.2017 визначено розмір гонорара за участь адвоката у кримінальному провадженні на стадії судового розгляду у суді першої інстанції - 20 000 грн., пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що у випадку досягнення позитивного результату, а саме постановлення по справі виправдувального вироку підзахисний сплачує адвокату додатково гонорар 20 000 грн. Актом здачі-прийняття виконаних робіт адвокатом від 25.03.2017 визначено перелік послуг за договором, час та вартість послуг за період з 18.04.2017 по 08.06.2018 (а.с. 128-130).

Додатковою угодою від 25.07.2018 визначено розмір гонорара за участь адвоката у кримінальному провадженні на стадії судового розгляду у суді апеляційної інстанції - 15 000 грн. Актом здачі-прийняття виконаних робіт адвокатом від 07.05.2020 визначено перелік послуг за договором, час та вартість послуг за період з 20.12.2018 по 06.05.2020 (а.с. 131-132).

Додатковою угодою від 01.09.2020 визначено розмір гонорара за участь адвоката у кримінальному провадженні на стадії судового розгляду у суді касаційної інстанції - 15 000 грн. Актом здачі-прийняття виконаних робіт адвокатом від 19.11.2020 визначено перелік послуг за договором, час та вартість послуг(а.с. 134).

Участь адвоката ОСОБА_2. в якості захисника ОСОБА_3. у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування та судового розгляду у першій, апеляційній та касаційній інстанції підтверджується також дослідженими судом матеріалами кримінальної справи №591/1578/17 відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру від 25.03.2017, від 15.06.2018, від 25.06.2018, від 19.11.2020, від 07.05.2020 підтверджено сплату позивачем коштів захиснику за договором. У тому числі квитанцією від 25.06.2018 підтверджується сплата коштів в сумі 20 000 грн. за досягнення позитивного результату - постановлення по справі виправдувального вироку, що передбачено п. 2 додаткової угоди від 25.03.2017 (а.с. 135).

У наведених в статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги (пункт 4 статті 3 Закону).

Позивач відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» має право на відшкодування сплачених захиснику у зв?язку з наданням йому юридичної допомоги коштів, оскільки судовим рішенням встановлено факт незаконного повідомлення його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Докази сплати коштів за надання правової допомоги та фактичного надання допомоги наявні у матеріалах справи. За таких обставин, вказані витрати в сумі 90 000 грн. також підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 256, 264, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальностізадовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_3 90 000 грн. понесених витрат на правову допомогу по кримінальному провадженню та 300 000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині вимог відмовити у зв?язку з необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, місцезнаходження : вул. Бастіонна,6, м. Київ, .

Відповідач : Сумська обласна прокуратура, місцезнаходження : вул. Герасима Кондратьєва, 33, м. Суми, .

Повний текст рішення виготовлено 12.07.2021.

Суддя О.О.Ніколаєнко