Справа № 539/3690/20
Провадження № 2/539/264/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Хоменка Д.Є.,

при секретарі Мирній Т.Ф.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Лубни цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Тищенко Інна Вікторівна про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В. про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

У позові вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 , після смерті якого залишилось спадкове майно.

04.03.2011 своїм заповідальним розпорядженням ОСОБА_5 усе належне йому на день смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось , і взагалі усе те, що йому буде належати на час смерті і на що за законом він матиме право, спадкодавець залишив їх внучці ОСОБА_6

13.03.2020 року приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В. відкрито спадкову справу №25/2020 на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Вона, як непрацездатна за віком вдова померлого ОСОБА_5 є спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України, яка прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також заяву про прийняття спадщини подав син померлого ОСОБА_3 , хоча права на спадкування на підставі ст.1241 ЦК України, він не має. Інший син померлого ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини не подавав.

До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , входить 16/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 08.02.1996 року виконавчим комітетом Лубенської міської ради, яке видавалось на весь будинок в цілому, однак, 04.02.1999 року її чоловік ОСОБА_5 подарував 9/25 частин вищевказаного будинку їх синові ОСОБА_3 . Договір дарування посвідчений державним нотаріусом 2-ої Лубенської державної нотаріальної контори 04.02.1999 року за реєстровим №389 і в даний час будинок переобладнаний на дві окремі квартири.

На даний час житловий будинок перебуває у спільній частковій власності: 16/25 частини належать померлому ОСОБА_3 , 9/25 частин сину ОСОБА_3 . Він переобладнаний на дві окремі квартири з окремими виходами, хоча і перебуває під одним дахом.

Оформити свої спадкові права вона не може, на тій підставі, що постановою приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій від 10.09.2020 року відмовлено по причині відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказане домоволодіння, оскільки у свідоцтві про право власності прізвище власника зазначено ОСОБА_7 , що не є тотожним з ОСОБА_5 .

Позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 28/75 частин від 16/25 частин житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що належали спадкодавцю ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 08 лютого 1996 року Виконавчим комітетом Лубенської міської ради, зареєстроване в Лубенському МБТІ 08 лютого 1996 року із внесенням запису до реєстраційної книги №46 за реєстровим номером 6472.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_8 не з`явилися, звернулися до суду з заявою в якій просили справу розглядати без їх участі, за наявними в справі доказами.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою в якій прохала справу розглядати без її участі, за наявними в справі доказами.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Кузьмич Н.О. щодо позову заперечували, мотивуючи тим, що позивач обрала неправильний спосіб захисту. Спірні відносини повинні вирішуватися шляхом пред`явлення позову про визнання факту належності померлому правовстановлюючого документу.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, звернулись до суду із заявами щодо розгляду справи у їх відсутність, позов визнали.

Третя особа приватний нотаріус Тищенко І.В. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою, згідно якої просила розглянути справу без її участі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13), після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема, як стверджує позивач, 16/25 домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

04.03.2011 своїм заповідальним розпорядженням ОСОБА_5 усе належне йому на день смерті майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось , і взагалі усе те, що йому буде належати на час смерті і на що за законом він матиме право, спадкодавець залишив їх внучці ОСОБА_6 .

Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Лубенського міського нотаріального округу Тищенко І.В., після смерті ОСОБА_5 на майно померлого відкрито спадкову справу №25/2020. Згідно матеріалів спадкової справи нотаріусом було встановлено, що спадкоємцем за заповітом являється онука спадкодавця ОСОБА_2 , а також, згідно ст.1241 ЦК України, спадкоємцями за законом є дружина спадкодавця ОСОБА_1 та син спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.28).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_1 нотаріусом відмовлено, у зв`язку з тим, що у наданому нею свідоцтві про право власності на спадкове майно, прізвище спадкодавця вказано « ОСОБА_9 », а прізвище спадкодавця « ОСОБА_10 », тобто маються розбіжності у написанні прізвища.

Таким чином, фактично у нотаріуса виник сумнів щодо належності спадкодавцеві Свідоцтва про право власності. Між сторонами відсутній спір щодо права спадкоємців на спадщину, їх черговості, частки майна померлого в будинку, тощо.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

У свої постанові від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц, ВС звернув увагу на те, що згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Враховуючи викладене, суд погоджується з позицією відповідача про те, що спірні відносини не можуть бути вирішені в зазначений спосіб.

У даній ситуації для захисту його прав позивачу доцільно було звернутися із завою про визнання факту належності спадкодавцеві документів про право власності, і усунення розбіжностей у прізвищі спадкодавця, а потім повторно звернення до нотаріуса у загальному порядку.

В даному випадку позивач, звернувшись до суду із таким позовом, намагається змусити суд перебрати на себе повноваження нотаріуса за відсутності фактичного спору між спадкоємцями.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати покладаються на позивача, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК Країни.

Керуючись ст. ст. 4, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа приватний нотаріус Лубенського міського нотаріального округу Тищенко Інна Вікторівна (юридична адреса: 37500, Полтавська область, м.Лубни, проспект Володимирський,128/2) про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду або через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Д.Є. Хоменко