ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/5679/20
Провадження № 22-ц/4820/153/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представниці позивача Москалюк С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2020 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 26 липня 2017 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 12 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У свою чергу, відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, а в разі прострочення платежів сплатити неустойку. ОСОБА_1 прострочила виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 23 січня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 24 029 грн 09 коп., яка складається з 15 819 грн 76 коп. тіла кредиту, 2 284 грн 45 коп. процентів, 4 304 грн 45 коп. процентів на прострочену суму згідно ст. 625 ЦК України, 500 грн штрафу (фіксована частина), 1 120 грн 43 коп. штрафу (процентна складова).

За таких обставин АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 24 029 грн 09 коп. заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 15 819 грн 76 коп. заборгованості за кредитним договором і 1 383 грн 87 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути тіло кредиту у розмірі 15 819 грн 76 коп. Оскільки АТ КБ «Приватбанк» не надало суду розрахунок заборгованості за процентами та неустойкою, то в цій частині позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення, а заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2020 року в частині відмови в позові про стягнення процентів за користування кредитними коштами, процентів від простроченої суми та штрафу залишено без змін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ КБ «Приватбанк» не довело належними та допустимими доказами факт укладення сторонами кредитного договору, одержання відповідачкою грошових коштів у межах ліміту кредитування та невиконання нею зобов`язання за цим договором. Суд першої інстанції не врахував цих обставин, не застосував норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про часткову обґрунтованість позову. Крім того, суд розглянув справу за відсутності відповідачки, яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, що призвело до порушення її права на справедливий суд і доступ до правосуддя.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів щодо неправильності рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення процентів за користування кредитними коштами, процентів від простроченої суми та штрафу, а тому згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині судове рішення не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ КБ «Приватбанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Заслухавши учасницю судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги, та не дотримався положень статей 43, 89, 128, 130, 211, 223, 280 ЦПК України.

У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм процесуального права рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

26 липня 2017 року ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, за змістом якої відповідачка визнала, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, пам`яткою клієнта та тарифами становлять укладений між сторонами договір банківського обслуговування. При цьому ОСОБА_1 підтвердила, що в разі використання нею електронного або іншого аналога власноручного підпису для підписання анкети-заяви такий підпис прирівнюється до її власного підпису.

На виконання умов укладеного сторонами договору банківського обслуговування АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 12 000 грн, які відповідачка не повернула банку.

а) щодо неналежного повідомлення відповідачки про судовий розгляд

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Із положень ч. 2 ст. 211 ЦПК України слідує, що учасники справи повідомляються про місце, дату і час судового засідання судом.

Порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання встановлений ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 5, 6, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Із положень ч.ч. 1, 3, 4 ст. 130 ЦПК України слідує, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За змістом указаних норм права повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов`язком суду, натомість, неповідомлення судом учасників справи про дату, час і місце судового засідання є порушенням їх права на справедливий суд.

Суд викликає учасника справи у судове засідання судовою повісткою про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена учаснику справи завчасно, тобто з таким розрахунком, щоб особа, яка викликається, мала достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Судова повістка, адресована фізичній особі, вручається їй або повнолітнім членам її сім`ї під розписку за місцем їх проживання. За відсутності учасника справи або членів його сім`ї судова повістка негайно повертається до суду з поміткою про причини невручення. У такому разі днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання.

Неявка в судове засідання відповідача, якого не було належним чином повідомлено про судовий розгляд, є безумовною підставою для відкладення судового засідання.

Суд вправі ухвалити заочне рішення лише за умови, що відповідач, який не з`явився в судове засідання, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Із довідки органу реєстрації місця проживання (т. 1 а.с. 57) слідує, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 12 березня 2020 року суд першої інстанції відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Справа призначалася до судового розгляду на 10 та 30 квітня, 20 та 29 травня 2020 року.

ОСОБА_1 , яка була повідомлена належним чином про призначення справи до судового розгляду на 30 квітня та 20 травня 2020 року, не з`явилася в судове засідання.

20 травня 2020 року суд першої інстанції надіслав на адресу місця проживання ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення судову повістку про виклик у судове засідання на 29 травня 2020 року. Це поштове відправлення було повернуто до суду з відміткою відділення зв`язку від 25 травня 2020 року про його невручення через відсутність адресата (т. 1 а.с. 86).

Ухвалюючи заочне рішення по суті спору за відсутності відповідачки, суд першої інстанції не врахував, що судова повістка отримана відповідачкою 25 травня 2020 року, тобто менше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Отже, всупереч ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу в порядку заочного розгляду за відсутності відповідачки ОСОБА_1 , яка не була належним чином повідомлена про дату, час і місце засідання суду.

В силу п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України вказане порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

б) щодо вирішення спору по суті заявлених вимог

Застосовані норми права

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 3 статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

АТ КБ «Приватбанк» обґрунтувало свої вимоги письмовими доказами: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 26 липня 2017 року (т. 1 а.с. 8); витягом із Умов та правил надання банківських послуг (т. 1 а.с. 10-24); витягом із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (т. 1 а.с. 9); розрахунком заборгованості за договором від 26 липня 2017 року (т. 1 а.с. 4-7); довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (т. 1 а.с. 44); довідкою про отримання ОСОБА_1 кредитної картки і термін її дії (т. 1 а.с. 45); випискою по рахунку (а.с. 46-53).

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 26 липня 2017 року (т. 1 а.с. 8) підписана ОСОБА_1 і представницею АТ КБ «Приватбанк» Горішною С.В. із використанням аналога власноручного підпису на комп`ютерному планшеті.

Із оглянутого в суді апеляційної інстанції електронного файлу з оригіналом анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 26 липня 2017 року (т. 2 а.с. 32) слідує, що сторони уклали договір банківського обслуговування в порядку, передбаченому Законом №675-VIII.

Ця анкета-заява не містить умов щодо розміру кредитного ліміту.

Надані позивачем витяг із Умов та правил надання банківських послуг (т. 1 а.с. 10-24) та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (т. 1 а.с. 9) визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

Водночас, указані документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів і неустойки, надані банком витяг із Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (т. 1 а.с. 10-24) і витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (т. 1 а.с. 9) не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції, яку Велика Палата Верховного Суду висловила в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19).

Матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, тому наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості (а.с. 4-7) достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачкою зобов`язання та є неналежним доказом.

Водночас, із довідки АТ КБ «Приватбанк» (т. 1 а.с. 45) слідує, що сторони уклали кредитний договір, за яким ОСОБА_1 одержала кредитну картку НОМЕР_1 . У свою чергу, виписка по рахунку (а.с. 46-53) і довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (т. 1 а.с. 44) вказують на те, що АТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_1 кредит у межах ліміту кредитування 12 000 грн, який остання не повернула банку.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, тому з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість. Натомість, суд не дав належної оцінки зібраним доказам і помилково визначив розмір цієї заборгованості в сумі 15 819 грн 76 коп.

Доводи ОСОБА_1 щодо неукладення сторонами кредитного договору та неодержання нею кредитних коштів суперечать фактичним обставинам справи.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 27 березня 2020 року (справа №703/3063/18), є безпідставними, оскільки в цій справі та справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.

Так, у названій справі суди встановили, що між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачкем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач оформив платіжну картку кредитку «Універсальна», зарплатний пакет. У графі бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/GOLD стоїть прочерк. Анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору на умовах, обумовлених у позові. Також відсутні відомості про розмір кредитного ліміту, видачу кредитної картки, виду та строку її дії. До того ж, банк не надав суду оригінал цієї анкети-заяви, підписані відповідачем Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою «Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

За таких обставин Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що позивачем не доведено своїх вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором належними та допустимими доказами.

Натомість, за обставинами справи, яка переглядається судом апеляційної інстанції, зібрані докази достовірно вказують на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 одержала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок і не повернула його позивачеві.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Всупереч вимог процесуального закону суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідачки ОСОБА_1 , яка не була повідомлена належним чином про дату, час і місце судового засідання, тому ухвалене ним рішення в оскаржуваній частині не може залишатися в силі.

Крім того, суд першої інстанції не врахував усі обставини справи, не дав належної оцінки зібраним доказам і визначив розмір заборгованості за кредитним договором неправильно.

З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути 12 000 грн тіла кредиту.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов АТ КБ «Приватбанк» заявлено з ціною 24 029 грн 19 коп. і задоволено на суму 12 000 грн, тобто на 49,94% (12 000х100:24029,09), а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 1 049 грн 74 коп. (2102х49,94%).

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 24,15% ((15819,76-12000)х100:15819,76), то з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 повинно бути стягнуто 501 грн 31 коп. судового збору за подання апеляційної скарги (2075,81х24,15%).

Враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити АТ КБ «Приватбанк» від сплати ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги та присудити з останньої на користь банку судовий збір за подання позову у розмірі 548 грн 43 коп. (1049,74-501,31).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1-Д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) 12 000 гривень заборгованості за кредитним договором і 548 гривень 43 копійки судового збору, а всього 12 548 гривень 43 копійки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 3 березня 2021 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

А.В. Купельський

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Демінська А.А.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27