____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/2893/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2021 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.,

секретарі судового засідання - Молодов В.С., Палій А.Г.,

за участю сторін:

представника позивача адвоката Кузьменка В.В.,

представника відповідача адвоката Краснопивцева О.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 947/26777/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, Одеська міська рада в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту, про втрату права вимоги за кредитними договорами, договором іпотеки, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

За результатами розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 позивач просить Київський районний суд м. Одеси ухвалити рішення, яким визнати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» таким, що позбавлене право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 26.05.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»; визнати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» таким, що позбавлене право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 26.05.2008 року, укладеними між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»; визнати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» таким, що позбавлене право вимоги до ОСОБА_1 за Договором іпотеки (нерухомого майна) від 26.05.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»; скасувати запис про іпотеку № 8123269 про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; скасувати запис про обтяження № 8123259 про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрована та проживає. В силу наявності кредитних договорів, договору іпотеки на вказану квартиру та відповідних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивач не може реалізовувати право власності на своє майно, у зв`язку із чим звернулася до суду.

Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року відкрите провадження у цивільній справі № 947/26777/19 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна, Одеська міська рада в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту, про втрату права вимоги за кредитними договорами, договором іпотеки, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

На час розгляду справи суд ухвалою від 04.11.2019 року забезпечив позов, наклавши арешт на спірну квартиру.

Ухвалою суду від 15.12.2019 року у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. витребувано копію спадкової справи № 29/2013 щодо майна померлого ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 14.02.2020 року розгляд справи по суті відкладено та продовжено строк вчинення процесуальних дій учасниками справи, повторно роз`яснено третій особі Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради право подати пояснення щодо позову або відзиву та доказів протягом п`ятнадцяти днів, також до матеріалів справи приєднано копію спадкової справи № 29/2013, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер « ІНФОРМАЦІЯ_1 (вхід. № 890 від 11.01.2020).

З боку відповідача Акціонерного товариства «Укрсиббанк» надійшло клопотання про залучення третьою особою у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8). У клопотанні відповідач вказує, що 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, за умовами якого всі права та обов`язки за кредитним договором про надання споживчого кредиту № від 26 травня 2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , перейшли від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Кей-Колект». Після укладення договору факторингу від 12.12.2011 року АТ «УКРСИББАНК» не є стороною правовідносин (кредитних та забезпечувальних щодо повернення кредиту) з позивачем. На підставі викладеного відповідач просив залучити Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» третьою особою у справі.

05.02.2020 року зі сторони позивача надані заперечення проти вищевказаного клопотання (вхід. № 5075).

Ухвалою суду від 17.04.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» залучено до участі у цивільній справі № 947/26777/19 третьою особою.

09 січня 2020 року від третьої особи - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С. надійшли пояснення, в яких третя особа заявила про підтримання позову ОСОБА_1 , й крім іншого повідомила, що Акціонерне товариство «Укрсиббанк» до нотаріуса не зверталося з жодними вимогами з приводу спадкового майна - квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на спадщину за законом щодо якої було оформлено нотаріусом 17.12.2014 року на спадкоємицю померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Третя особа Одеська міська рада в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту у своїх поясненнях заявила про готовність суб`єкту державної реєстрації провести відповідні реєстраційні дії в разі задоволення судом позову ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06.10.2020 року вирішено закінчити строк, встановлений ухвалами від 12.12.2019, 14.02.2020, 17.04.2020 на вчинення процесуальних дій учасниками цивільної справи № 947/26777/19. Справу призначено до розгляду по суті.

Заочним Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2020 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна , Одеська міська рада в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» «про втрату права вимоги за кредитними договорами, договором іпотеки, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно» було задоволено частково - визнано АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» таким, що позбавлене права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 26.05.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»; визнано АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» таким, що позбавлене права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 26.05.2008 року, укладеними між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»; визнано АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» таким, що позбавлене права вимоги до ОСОБА_1 за договором іпотеки (нерухомого майна) від 26.05.2008 року, укладеними між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»; в іншій частині позову відмовлено.

Відповідачем у справі Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» була подана заява про перегляд вищевказаного заочного рішення (вих. №25-6/54 від 01 лютого 2021 року).

Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року заяву Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2020 року у цивільній справі № 947/26777/19 було задоволено, заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2020 року у цивільній справі № 947/26777/19 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

25 травня 2021 року через канцелярію суду від представника позивача адвоката Кузьменка В.В. надійшло клопотання про залучення в якості співвідповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (ідентифікаційний номер: 37825968; місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла, ІІ, буд. 4/6, корпус «В», поверх 4, каб. 402).

Протокольною ухвалою суду від 25 травня 2021 року процесуальний статус ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було змінено з третьої особи на співвідповідача. ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в порядку статті 278 ЦПК України визначено строк на подання відзиву на позов в порядку статті 178 ЦПК України.

В судовому засіданні 24 червня 2021 року представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙ-КОЛЕКТ» повідомив про відмову від подання відзиву на позовну заяву, скориставшись наданим відповідачу правом на власний розсуд. Від третьої особи Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту надійшло клопотання від про розгляд справи за відсутністю представника їх представника. Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

02 липня 2021 року, на стадії розгляду справи по суті, представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» позов ОСОБА_1 не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Після надання усних пояснень по суті спору представники сторін просили подальший розгляд справи проводити за їх відсутністю. Вказане клопотання задоволено судом, оскільки матеріали справи є повними та достатніми для її розгляду.

В ході розгляду справи суд встановив наступне.

26 травня 2008 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» (ідентифікаційний номер 09807750), правонаступником якого є АТ «УКРСИББАНК» (ідентифікаційний номер 09807750), були укладені Договори про надання споживчого кредиту № 0 та № 0.

В якості забезпечення зобов`язань за вказаними кредитними договорами між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 (батько ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_1 ) було укладено Договір іпотеки нерухомого майна від 26.05.2008 року. Предметом вказаного договору є об`єкт нерухомого майна, а саме квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Пізніше, між Банком та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу № 1 від 12.12.2011 року та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № 5207-5208 від 12.12.2011 року.

ОСОБА_1 , як дружина померлого, успадкувала вказану вище квартиру, одержавши свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2014 року. Оформлення свідоцтва про право на спадщину здійснено Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Тітаренко О.С.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 - позивач у справі, є дружиною померлого ОСОБА_2 , яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем та на теперішній час проживає у квартирі, що є предметом іпотеки.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про прийняття спадщини від 17.12.2014 року, спадкова справа № 29/2013 (реєстровий реєстраційний номер - №1592).

Положеннями статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, повної суми боргу за Кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України), за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України.

Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України, відповідно до положень якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Частинами першою та другою статті 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права, несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частин першої і другої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Вказані вище висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, які відповідно до приписів ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України суд враховує при розгляді цієї справи.

Таким чином, кредитор протягом шести місяців після прийняття у передбаченому законом порядку спадкоємцями спадщини (після закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини) вправі пред`явити до них свої вимоги.

Іпотекодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії від 28.08.2013 року (актовий запис

№ 8382).

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилася цивільна справа № 520/690/14-ц. Розгляд справи було завершено 23.07.2015 року ухваленням рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «КЕЙ-КОЛЛЕКТ» до ОСОБА_3 по стягненню заборгованості. На вказане рішення ТОВ «Кей-Колект» була подана апеляційна скарга, яка ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.08.2015 року була залишена без руху, а ухвалою від 17.09.2015 року повернута апелянту. Отже рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2015 року у цивільній справі № 520/690/14-ц набрало законної сили 17.09.2015 року.

Крім іншого Київським районним судом м. Одеси розглядалася цивільна справа № 520/10057/17 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області в особі державного реєстратора Іванова І.В., ПАТ «Укрсиббанк» про визнання порушеним прав споживачів фінансових послуг, визнання договору про надання споживчого кредиту недійсним, визнання недійсним договору іпотеки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису про право власності. Розгляд справи закінчено 03.12.2018 року ухваленням заочного рішення про часткове задоволення позовних вимог (набрало законної сили 03.01.2019 року). Вказаним рішенням скасовано Рішення Державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова І.В., індексний номер 36013947 від 06.07.2017 р., яким за ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було перереєстроване право власності на кватиру, та зобов`язано Державного реєстратора Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області Іванова І.В. здійснити реєстраційну дію по скасуванню запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису № 21262377, дата 30.06.2017 року.

В ході розгляду цивільної справи № 520/10057/17 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» були учасниками справи, а саме - відповідачами, який є відповідачем і в даній справі.

При зверненні з позовом у цивільній справі № 520/10057/17 позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з додатками до позову надали копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 28.08.2013 (справа № 520/10057/17 а.с. 31).

Вказаний позов з додатками отримано ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (справа № 520/10057/17 а.с. 70,71).

Таким чином, з 28.09.2017 року (дата отримання АТ «УКРСИББАНК» позовної заяви із додатками по справі № 520/10057/17) одержувачам достеменно стало відомо про відкриття спадщини на квартиру, яка на сьогоднішній день є предметом іпотеки.

За приписами ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Матеріали справи не містять доказів того, що в порядку ч. 2 ст. 1281 Цивільного кодексу України АТ «УКРСИББАНК» звертався до ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до умов Кредитного договору № 0 від 26.05.2008 року кінцевим строком погашення (настанням строку вимоги) є 25.05.2018 року. Згідно з п. 1.4. умов кредитного договору № 0 від 26.05.2008 року - строк кредитування для траншу - до 27 серпня 2018 року.

За умовами ч. 3 ст. 1281 Цивільного кодексу України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині втрати АТ «УКРСИББАНК» права вимоги за кредитними договорами та договором іпотеки до ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно судом встановлено наступне.

Як вбачається з наданої приватним нотаріусом копії спадкової справи

№ 29/2013 щодо майна померлого ОСОБА_2 , а саме з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів (номер витягу: 80763835; дата і час пошуку: 17.12.2014 13:27:56; підстава користування інформацією: видача свідоцтва про право на спадщину) наявний запис - відомості про іпотеку: реєстраційний номер обтяження: 7386352; тип обтяження: іпотека; зареєстровано: 16.08.2012 15:40:07 реєстратором Приватним нотаріусом Саєнко Е.В., 08700, Київська область, м. Обухів, вул. Малишка, 9 (272); підстава обтяження: договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, 5207-5207.; об`єкт обтяження: квартира, загальною площею 64,6 кв. м., житловою площею 38,3 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 23050708.

Також позивачем надана Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, в якій наявний запис про іпотеку 8123269 де іпотекодержателем значиться Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», реєстраційний номер іпотеки 7386352 та запис про обтяження 8123259 на підставі договору іпотеки.

Вказані записи позивач просить скасувати, зазначаючи, що вони були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (третя особа у справі) - при видачі позивачці Свідоцтва про право на спадщину на майно. Записи були перенесені відповідно до п. 22 Постанови КМ України від 17.10.2013 року № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень» (постанова діяла на момент внесення записів), в якому вказано, що під час проведення у випадках, передбачених законодавством, державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, щодо якого у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містяться записи про іпотеку, обтяження речових прав, державний реєстратор переносить їх до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на такий об`єкт нерухомого майна. Крім іншого зазначається, що вказані позовні вимоги щодо скасування записів є похідними від вимог щодо втрати права вимоги за кредитними договорами та договором іпотеки до ОСОБА_1 в силу приписів ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України. Наявність вказаних записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обмежує на сьогоднішній день право власності на майно, оскільки наявність вказаних записів робить неможливим розпорядження квартирою. Стаття 13 Конституції України встановлює, що «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 915/127/18 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76649464) сформована наступна правова позиція:

«…5.17. Судами також не враховано, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

5.18. Якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди відповідачем є не суб`єкт держаної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис…»

У записі про іпотеку 8123269 в якості Іпотекодержателя вказане ТОВ «Кей-Колект». Підставою вказаний договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 5207-5208, виданий 12.12.2011 року, укладений між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект».

Також позивач посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2015 року по справі № 520/690/14-ц встановлено безпідставність вимог ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якості забезпечення виконання якого був укладений договір іпотеки, за яким в подальшому був укладений названий договір про відступлення прав за договором іпотеки, також рішенням Київського районного суду від 03.12.2018 року по справі № 520/10057/17 встановлено, що задоволення вимог ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» по погашенню боргу за рахунок предмета іпотеки є незаконним та таким, що порушує право власності ОСОБА_1 .

В силу приписів ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України названі вище обставини, встановлені у вказаних судових рішеннях не підлягають доказуванню і є встановленими.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61).

Європейський суд з прав людини констатував, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів (див. рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія-97 проти України», заява № 19164/04, § 47).

Офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі № 1-25/2010, відповідно до якого одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

У судовій практиці Великої Палати Верховного Суду йдеться про те, що загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень (Постанова від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц). Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія вказаного принципу проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, скільки в процесі його правозастосування. Гарантія остаточності та обов`язковості судових рішень є складовими принципу правової визначеності та означають, що остаточне рішення компетентного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив таке рішення, і не може переглядатися (див. постанову від 21 лютого 2020 року у справі № 813/2646/18). Велика Палата Верховного Суду робить акцент, що елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, має характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля (див. постанови від 28 лютого 2018 року у справі № 800/284/17; 22 травня 2018 року у справі № 800/474/16 (П/9901/197/18); 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17; 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц; 03 липня 2019 року у справі № 127/2209/18).

Як зазначено вище, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2015 року по справі № 520/690/14-ц встановлено безпідставність вимог ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якості забезпечення виконання якого був укладений договір іпотеки, за яким в подальшому був укладений названий договір про відступлення прав за договором іпотеки, а Рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/10057/17 від 03.12.2018 року встановлено безпідставність вимог ТОВ «Кей-Колект». При цьому обґрунтуванням безпідставності задоволення вимог ТОВ «Кей-Колект» за рахунок предмета іпотеки є той факт, що оскільки судовим рішенням по справі № 520/690/14-ц встановлено безпідставність вимог ТОВ «Кей-Колект» стосовно стягнення з ОСОБА_3 коштів за договором споживчого кредиту, на забезпечення якого укладався договір іпотеки, то задоволення вимог ТОВ «Кей-Колект» по погашенню боргу за рахунок предмета іпотеки є незаконним та таким, що порушує право власності ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 645/4220/16-ц серед іншого зроблені висновки, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.

Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував в схожих фактичних обставинах порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції (зокрема: GLADYSHEVA v. RUSSIA, № 7097/10, ЄСПЛ, 06 грудня 2011 року; PCHELINTSEVA AND OTHERS v. RUSSIA, № 47724/07, 58677/11, 2920/13, 3127/13, 15320/13, ЄСПЛ, від 17 листопада 2016 року).

Таким чином, наявність вказаних записів про обтяження на сьогоднішній день є такими, що порушують право власності позивача у справі і фактичним втручанням у право на мирне володіння майном, оскільки АТ «Укрсиббанк» є особою, що позбавлене право вимоги до ОСОБА_1 за Договором іпотеки (нерухомого майна) від 26.05.2008 року, укладеними між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», а ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є особою відносно якої встановлено безпідставність вимог останнього стосовно стягнення коштів з договором споживчого кредиту (рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.07.2015 року по справі № 520/690/14-ц), та безпідставність задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки (рішення Київського районного суду від 03.12.2018 року по справі № 520/10057/17).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані зокрема, у постанова ВП ВС від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 ( провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Отже, позовні вимоги щодо скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно суд вважає ефективним способом захисту права власності ОСОБА_1 на майно, що належить їй на праві приватної власності, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, статтями 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , ст.ст. 1218, 1231, 1281, 1282 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ,) до Акціонерного Товариства «Укрсиббанк» (; місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, п/і 04070), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (ідентифікаційний номер: 37825968; місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, 8, п/і 04070), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тітаренко Ольга Сергіївна (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 71-А), Одеська міська рада в особі Управління державної реєстрації юридичного департаменту (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Черняховського, 6) про втрату права вимоги за кредитними договорами, договором іпотеки, скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно» - задовольнити.

Визнати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» (код ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, п/і 04070) таким, що позбавлене права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 26.05.2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Визнати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» (код ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, п/і 04070) таким, що позбавлене права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором

№ 0 від 26.05.2008 року, укладеними між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Визнати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» (код ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, п/і 04070) таким, що позбавлене права вимоги до ОСОБА_1 за договором іпотеки (нерухомого майна) від 26.05.2008 року, укладеними між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Скасувати запис про іпотеку № 8123269 про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Скасувати запис про обтяження № 8123259 про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Літвінова І. А.