Справа № 127/747/19
Провадження № 2/127/131/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , його законного представника ОСОБА_3 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до законного представника неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . 23.08.2018 року група неповнолітніх осіб здійснила хуліганські дії, внаслідок яких будинку завдані пошкодження, сума яких складає 54 600 грн. По факту заподіяння матеріальної шкоди повивач звернувся з письмовою заявою до органів внутрішніх справ із повідомленням про кримінальне правопорушення. 30.10.2018р. ним отримано відповідь з Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції, в якій повідомлено, що з неповнолітніми було проведено профілактичну бесіду, а їх батьків попереджено про адміністративну відповідальність. Так, з метою з`ясування осіб, які здійснили пошкодження, та їх батьків, які несуть цивільно-правову відповідальність за дії неповнолітніх для підготовки позову до суду було направлено 01.11.2018р. адвокатській запит щодо надання матеріалів перевірки. У відповіді на адвокатській запит від 05.11.2018р. було надано копії матеріалів перевірки Д-6561 від 24.10.2018р., однак, персональні дані, рік народження та місце проживання були заретушовані внаслідок чого неможливо встановити місце проживання відповідачів та їх законних представників, крім того як вважав позивач були надані неповні матеріали, оскільки у вказаних матеріалах відсутні пояснення батьків неповнолітніх.

При цьому позивач зазначає, що обставини завдання шкоди саме відповідачами можуть бути підтверджені свідком ОСОБА_6 , який проживає поруч і бачив осіб, які завдавали шкоду.

Внаслідок пошкодження майна позивач зазнав матеріальної шкоди. За наведеного просив стягнути з відповідачів завдану матеріальну шкоду. Оскільки на момент завдання шкоди 23.08.2018р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були неповнолітніми, то обов`язок з відшкодування шкоди несуть вони або у разі відсутності у них майна їх батьки. Надалі позивач з урахуванням висновку будівельно-технічної експертизи збільшив позовні вимоги в частині майнової шкоди та просив стягнути з відповідачів 67 932,26 грн. у її відшкодування в рівних частках.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Законний представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з огляду на його необґрунтованість. Суду пояснила, що її син ОСОБА_2 , якому тоді в 2018 р. було 14 років, та його товариші ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , 23.08.2018 р. йшли через ліс на озеро «Тропіканка». Будинок позивача знаходиться біля цього озера. Скло у вікнах будинку було побите до цього, як 23.08.2018 р. хлопці йшли гуляти на озеро. ОСОБА_3 зазначила про те, що один з хлопців, якого звати ОСОБА_8 взяв кусок бруківки і кинув у вікно, поціливши у вже розбите раніше скло. Під час надання пояснення в поліції син відповідача - ОСОБА_2 не розповів про ОСОБА_8 . Їй, матері, він згадував про цього хлопця. Але відповідач стверджує про те, що вікна будинку були побиті до події, що відбулась 23.08.2018 р.

Законний представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позов не визнала. Згідно з її поясненнями будинок був занедбаний, без паркану, скло було побите раніше, ніж її син ОСОБА_4 разом з іншими хлопцями проходили повз будинок 23.08.2018 р. Про те,що скло вікон у будинку було побите раніше, ОСОБА_5 повідомили в поліції, тому що і до серпня 2018 р. ОСОБА_1 звертався до поліції щодо побиття вікон будинку. ОСОБА_5 не заперечує той факт, що її син ОСОБА_4 забіг у будинок, на балкон другого поверху, ховаючись від наздоганяючої його вівчарки. В цьому ж будинку її син був затриманий свідком ОСОБА_6 до приїзду поліції. Серед хлопців був і ОСОБА_8 , прізвище якого ОСОБА_5 та її син ОСОБА_4 не знають. Вівчарка наздогнала його на вулиці. При відібранні пояснень в поліції баба ОСОБА_8 повідомила, що він в цей час знаходився вдома, хоча це було не так.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що ОСОБА_2 - це його товариш. Хлопці, серед яких був і ОСОБА_2 ходили гуляти біля озера і хтось з них кидав каміння у вікна будинку. Скло у вікнах будинку було розбите давно з початку серпня 2018 р., приблизно з 6 чи 7 серпня 2018 р. На початок серпня 2018 р. будинок був покинутий, без огорожі, земельна ділянка заросла травою. Один-два рази на тиждень свідок проходив повз цей будинок. Про подію, яка відбулась 23.08.2018 р., свідок ОСОБА_12 знає зі слів ОСОБА_2 . Того дня він не був присутній біля будинку разом з іншими хлопцями.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав суду показання про те, що він є сусідом позивача ОСОБА_1 через одну земельну ділянку. Свідок зазначив, що не пам`ятає коли, це було, влітку два чи три роки тому, він вигулював на вулиці свою вівчарку, почув звук битого скла, і бачив групу підлітків, частина яких знаходилась в будинку, а решта розбіглись. Всередині будинку було двоє хлопців, один з них втік. Свідок бачив, що нижнє вікно у будинку повністю розбите. Свідок викликав поліцію. В 2018 р. свідок практично кожен день був біля будинку ОСОБА_1 . Будинок був постійно закритий, майже не пошкоджений. ОСОБА_6 не пам`ятає, чи були до 23.08.2018 р. пошкоджені вікна в будинку позивача. Один із затриманих у будинку підлітків був ОСОБА_4 , якого свідок впізнав у судовому засіданні. Він залишався із свідком до приїзду поліції.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди завданої неповнолітніми особами. Відповідачами позивач зазначив ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його законного представника ОСОБА_5 .

Як на підставу позову про відшкодування майнової шкоди позивач посилається на ст.ст. 1166, 1179 ЦК України.

Так, статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

Згідно з ч.2 вказаної статті у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи шкода, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди.

Диспозиція наведених норм покладає на позивача обов`язок довести факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-183цс14 від 03.12.2014 року.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано копії матеріалів перевірки Д-6561, які були проведені працівниками Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області. Відповідно до довідки старшого інспектора з ЮП СП Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУ НП майора поліції Михайловської І.В. за результатами попереднього розгляду було встановлено, що в діях неповнолітніх формально вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 194 КК України, однак враховуючи те, що через малозначність дана ситуація не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди, тому беручи до уваги вище викладене можна зробити висновок, що дана подія не містить ознак кримінального правопорушення та не може бути внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому подальший розгляд звернення здійснено у порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян». Відповідно до листа заступника начальника Лівобережного ВП Вінницького ВП - начальника СВ Кронівця Є.В. зазначена подія не містить відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, підлягає розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

З вказаних матеріалів вбачається, що під час перевірки було встановлено, що вікна у вищезазначеному будинку були розбиті ще до 23.08.2018 року, а неповнолітні особи кидали каміння у вікна, які були вже розбиті.

Згідно з листом від 30.10.2018 за №П-1625/201 за підписом заступника начальника Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУ НП Калачика Т.О. за результатами проведеної перевірки за зверненням ОСОБА_1 від 28.09.2018р. було складено довідку, зі змісту якої слідує про відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР. З неповнолітніми особами, які причетні до пошкодження будинку було проведено профілактичну бесіду, а їх батьків попереджено про адміністративну відповідальність за ст.184 КУпАП.

В ході перевірки було встановлено, що 23.08.2018 року близько 18.00 год перебуваючи біля бази відпочинку «Тропіканка» неповнолітні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий : АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий : АДРЕСА_3 , побачивши нежилий будинок, вирішили покидати каміння у будинок. Але, як пояснили неповнолітні, стіни будинку уже були поколоті та вікна були розбиті. Каміння, яке кидали вказані неповнолітні потрапляло лише на другий поверх будинку, по вікнах, які також уже були розбиті. При опитуванні гр. ОСОБА_6 , проживаючого по АДРЕСА_4 , поряд із будинком, в якому пошкодили вікна, повідомив, що неповнолітніх було троє. Встановити та опитати третього неповнолітнього не представилось за можливе, так як встановлені неповнолітні особи відмовлялись повідомляти хто з ними був.

З огляду на викладене подія 23.08.2018 р. не містить ознак кримінального правопорушення, а до адміністративної відповідальності за ст. 184 «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не притягувались.

Свідок ОСОБА_15 у своїх поясненнях від 26.10.2018 р., які він надавав у Лівобережному відділенні поліції ГУ НП у Вінницькій області, зазначив про те, що його сусід ОСОБА_1 придбав недобудований будинок близько дев`яти років тому, весь час вище вказаний будинок знаходився в продажу. Протягом трьох-чотирьох років будинок вже був пошкоджений, так як навколо будинку немає паркану. На думку ОСОБА_15 , дані пошкодження відбуваються у зв`язку з тим, що власник відноситься халатно до будинку, а саме не дивиться за ним. В судовому засіданні в червні 2021 р. допитаний як свідок ОСОБА_15 дав показання про те, що не пам`ятає, чи були до 23.08.2018 р. пошкоджені вікна в будинку позивача.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №73 від 11.08.2020р. визначено розмір майнової шкоди, яка виникла внаслідок механічного впливу, що мало місце 23.08.2018, завданої житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 та станом на момент проведення експертизи становить 67 932, 26 грн.

У висновку експертизи зазначено про те, що при проведенні натурного обстеження об`єкту дослідження - житлового двоповерхового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 були виявлені наступні пошкодження конструктивних елементів та опорядження поверхні фасаду :

- склопакети віконних металопластикових блоків, які установлені на другому поверсі головного фасаду будинку, пошкоджені внаслідок дії механічного впливу (побиття) та підлягають заміни;

- дверний балконний блок (залишилась дверна коробка з металопластикового профілю), який був установлений на другому поверсі головного фасаду будинку, пошкоджений внаслідок дії механічного впливу (розбиття) та підлягає повному відновленню;

- заповнення віконного прорізу з металопластикового профілю, який був установлений на першому поверсі головного фасаду будинку, пошкоджений внаслідок дії механічного впливу (розбиття) та підлягає повному відновленню;

- декоративна штукатурка та захисний шар утеплення головного фасаду будинку, частково пошкоджене внаслідок дії механічного впливу (кидання каміння), але шар з мінеральної вати своїх властивостей не втратив, а тому відновленню підлягають захисний шар з армуванням склосіткою та декоративна штукатурка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » без фарбування.

Тобто у висновку експертизи зазначені всі пошкодження будинку, які на переконання суду, не були заподіяні неповнолітніми ОСОБА_16 та ОСОБА_4 23.08.2018 р., тому що матеріалами перевірки Д-6561 доведено, що металопластикові блоки пошкоджені внаслідок дії механічного впливу (побиття) та стіни будинку були поколоті до 23.08.2018 року, а неповнолітні особи кидали каміння у вікна на другому поверсі, які також були розбиті до 23.08.2021 р.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, доводи, на які посилається позивач щодо стягнення з відповідачів майнової шкоди, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки кримінальне провадження за зазначеним позивачем фактом не відкрите, в зв`язку з тим, що не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяно і не могло заподіяти істотної шкоди, відповідачі до адміністративної відповідальності за цим фактом не притягувались.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.4, 12, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1166, 1179 ЦК України,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення суду складено 29.06.2021 р.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України відомості про учасників справи :

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , АДРЕСА_6 , РНОКПП невідомий;

Відповідач ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Суддя