ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6004/21 Справа № 211/2047/21 Суддя у 1-й інстанції - Гіда О.С. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Кислиця І.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Криворізька міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року, яке ухвалено суддею Гідою О.С. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо складання повного тексту судового рішення відсутні,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до Криворізької міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство юстиції України, про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1090/5 від 24.03.2021 "Про задоволення скарги".

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору дарування від 20.08.2018 року позивач набув у приватну власність незавершене будівництво будівель та спору автостоянки, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1209.

У травні 2020 року через секретаря Криворізької міської ради до Міністерства юстиції України було подано скаргу на рішення державного реєстратора Колесника І.М. та приватного нотаріуса Меньшикової К.О. За результатами розгляду даної скарги 01.03.2021 року Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Муністерства юстиції склала висновок, яким рекомендовано скасувати рішення від 17.08.2018 року № 42589904, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М.

24.03.2021 року Міністерстом юстиції України на підставі висновку Комісії видано наказ № 1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги», на підставі якого скасовано рішення від 17.08.2018 року № 42589904, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М., виконання п. 2 Наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В апеляційній сказі представник ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити його заяву до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження та продовження її розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування всіх обставин справи.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що в даному випадку оскаржується не нормативно-правовий акт, а наказ Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги», який має ознаки індивідуального акту.

Оскаржуваним Наказом скасовано рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М., від 17.08. 2018 року № 42589904 щодо первинної реєстрації права власності на незавершене будівництво будівель та споруд автостоянки на земельній ділянці, яка перебуває у власності Криворізької міської ради, що за своєю суттю є актом індивідуальної дії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, Криворізька міська рада посилається на те, що в даній справі предметом спору є скасування наказу Міністерста юстиції України від 24.03.2021 №1090/5, яким було скасоване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна. При цьому саме рішення державного реєстратора у жодному випадку не стосується позивача ОСОБА_1 , що у свою чергу свідчить про відсутність порушення його майнових прав та необхідність їх поновлення, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, Міністерство юстиції України посилається на те, що в даній справі предметом спору є скасування наказу Міністерста юстиції України у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, який відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , третю особу - ОСОБА_3 , який кожен окремо підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника Криворізької міської ради Скляр Н.М., представника Міністерства юстиції України Стельмаха І.В., який кожен окремо заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, наданих відзивів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі договору дарування від 20.08.2018 року позивач набув у приватну власність незавершене будівництво будівель та спору автостоянки,відсоток готовності об`єкта 95%, яке складається з: будівлі сторожки лат. А-2 загальною площею 18,1 кв.м. літ. Б-вбиральня; поз.№1,№3 огорожі,. Поз.№2 ворота; поз.І- замощення, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1209(а.с. 21-22).

12 травня 2020 року Криворізька міська рада звернулась зі скаргою до Міністерства юстиції України на рішення державного реєстратора Колесник І.М. про державну реєстрацію права власності від 17.08.2018 року № 42589904, рішення приватного нотаріуса Меньшикової К.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:42606668 від 18.08.2018 року, та індексний номер :42621965 від 20.08.2018 року(а.с. 23-26).

За результатами розгляду даної скарги 01.03.2021 року Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції склала висновок, яким рекомендовано скасувати рішення від 17.08.2018 року № 42589904, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М.

Наказом Міністерства юстиції України № 1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги», скасовано рішення від 17.08.2018 року № 42589904, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М., виконання п. 2 Наказу покладено на Офіс протидії рейдерству (а.с. 26).

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою позивача ОСОБА_1 з наказом Міністерства юстиції України України № 1090/5 від 24.03.2021 року «Про задоволення скарги», яким скасовано рішення від 17.08.2018 року № 42589904, прийняте державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Колесник І.М., про державну реєстрацію права власності від 17.08.2018 року № 42589904.

Таким чином, предметом спору у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно, оскільки зазначені позовні вимоги приводять до вирішення питання про набуття права власності на нерухоме майно. Правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання прав, свобод та інтересів, що виникають із житлових відносин.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права власності на спірні приміщення внаслідок реєстрації цього нерухомого майна за фізичною особою.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16, 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17, 29 травня 2019 року у справі № 826/9341/17 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню на підставі ст.379 ЦПК України, з направленням справи до суду першої інстанції для продовждення розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року скасувати, направити цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 липня 2021 року.

Головуючий

Судді: