ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року

м. Харків

справа № 644/6233/20

Провадження № 22-ц/818/2414/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Хорошевського О.М.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 16 грудня 2020 року, ухвалене у складі судді Саркісян О.А.,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2002 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 03.04.2013 з 500 грн до 4500 грн щомісяця.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 03.04.2013 у справі № 644/751/13-ц з ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн щомісячно з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість, стягнуту з нього рішенням суду в іншій цивільній справі. З часу стягнення аліментів у 2013 році вартість продуктів та одягу збільшилась, визначеного судом розміру аліментів не вистачає на утримання дитини та її лікування, якого дитина потребує внаслідок хвороби нирок.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 16 грудня 2020 року позов ОСОБА_5 задоволений частково. Збільшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 03.04.2013, з 500 грн щомісяця до 2500 грн щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що хвороба дитини не може бути підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України (надалі СК України) вказані витрати належить до додаткових витрат на дитину. Але розмір аліментів має бути мінімально достатнім для створення рівня життя, необхідного для фізичного, інтелектуального, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Тому врахувавши часткове визнання батьком позову та рівність обов`язку батьків утримувати дитину, суд збільшив розмір аліментів до 2500 грн щомісяця.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин у справі, просить рішення суду змінити, збільшивши аліменти не до 2500 грн щомісяця, а до 1500 грн щомісяця.

Посилається на те, що при ухваленні рішення суд не врахував, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що аліменти належить збільшити саме до визначеного нею розміру. ОСОБА_2 надавав суду докази того, що не може сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 4500 грн щомісяця, а саме: докази того, що він має іншу сім`ю, має на утриманні дитину-інваліда, яка потребує особливого нагляду та постійного підтримуючого лікування. Також суд не врахував, що протягом 2020 року відповідач внаслідок запроваджених карантинних заходів не міг працювати за своєю спеціальністю «кухар» та мав лише тимчасові підробітки. Наявною у матеріалах справи довідкою підтверджено, що ОСОБА_6 протягом 2-4 кварталів 2020 року у якості доходу мала лише соціальну допомогу на дитину-інваліда та соціальну виплату у зв`язку з безробіттям. Відзив ОСОБА_2 і часткове визнання ним позову свідчить про усвідомлення ним свого обов`язку надавати матеріальну допомогу доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Надані відповідачем квитанції підтверджують сплату ним аліментів на її утримання у розмірі 1100-1200 грн щомісяця, тобто в розмірі вдвічі більшому, за визначений рішенням суду.

В апеляційній скарзі представник відповідача послався також на те, що позивач не надала належних та допустимих доказів того, що її матеріальний чи сімейний стан змінився з часу стягнення аліментів на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погіршився її матеріальний стан, що могло б бути підставою для збільшення аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України» визначено, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року склав 2318 грн, з 1 грудня 2020 року 2395 грн. Визначений в оскаржуваному рішенні суду розмір аліментів у розмірі 2500 грн вочевидь є більшим за 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку за визначений період. При цьому суд не отримав доказів достатності доходу відповідача для визначення аліментів у розмірі 2500 грн щомісяця.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_2 , від ОСОБА_1 не надходило.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. п. 4 ч.1, ч.2 ст.376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).

Судовим розглядом установлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 03.04.2013 у справі № 644/751/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 01.02.2013 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14-15).

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (надалі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17 та від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17.

Згідно зі статтею 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 та збільшуючи визначений рішенням суду розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції послався на те, що хоча визначених ст. 192 СК України підстав для такого збільшення немає, але з 2013 року змінився мінімальний гарантований законом розмір аліментів на дитину відповідного віку та він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також змінився рівень життя дитини.

Як зазначалося вище, зміна мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для задоволення позову про збільшення розміру аліментів. Як не є такою підставою у розумінні статті 192 СК України зміна рівня життя дитини.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву (а.с. 44-48) та апеляційній скарзі (а.с. 75-80) визнав позов ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів лише в частині збільшення стягнутих з нього рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 03.04.2013 у справі № 644/751/13-ц аліментів з 500 грн до 1500 грн.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 може сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн щомісяця. Проте з огляду на його часткове визнання позову, колегія суддів уважає за можливе констатувати, що ОСОБА_2 визнає покращення його матеріального стану для збільшення розміру стягнутих з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки з 500 грн до 1500 грн на підставі ст. 192 СК України.

Отже, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню, рішення суду - зміні. Позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково, збільшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 500 грн до 1500 грн щомісяця.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 16 грудня 2020 року змінити.

Зменшити суму аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2500 (двох тисяч п`ятисот) гривень до 1500 (однієї тисячі п`ятисот) гривень з мотивів, викладених у дійсній постанові

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 червня 2021 року .

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

О.М. Хорошевський