Провадження № 6/742/22/21
Єдиний унікальний № 742/484/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк», ОСОБА_1 , про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчих документів та видачу дублікату виконавчого документа,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року заявник звернувся до суду з заявою про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчих документів та видачу дублікату виконавчого документа №2-1651/08 від 16.10.2008 року виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області у справі за позовом ВАТ «Банк «Демарк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором у розмірі 42161 грн. 05 коп., а також суми витрат по сплаті судового збору у розмірі 421 грн. 61 коп., 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Свої вимоги заявник аргументує тим, що заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.10.2018 з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Демарк» стягнено суму боргу за кредитним договором у розмірі 42161 грн. 05 коп., а також суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 421 грн. 61 коп., 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення набрало законної сили 31 жовтня 2018 року.

17 травня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» укладено договір №569 ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» перейшло право вимоги до позичальників публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» зазначених у Додатку №1 до цього договору.

В автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо виконавчих проваджень про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Демарк».

Первісним кредитором ВАТ «Банк «Демарк» не було передано новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» оригиналів виконавчого документу щодо примусового виконання заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.10.2018. У зв`язку з чим пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа для виконання.

Тому заявник звернувся з відповідною заявою до суду.

В судове засідання представник заявника не з`явився, але в заяві просив розглянути справу без його участі заявлені вимоги підтримує.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Щодо вимог про заміну стягувача ВАТ «Банк «Демарк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.10.2018 з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Демарк» стягнено суму боргу за кредитним договором у розмірі 42161 грн. 05 коп., а також суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 421 грн. 61 коп., 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення набрало законної сили 31 жовтня 2018 року.

17 травня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк» та ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» укладено договір №569 ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» перейшло право вимоги до позичальників публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк»(а.с.10-12)

Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №569 ф від 09.09.2005 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк» та ОСОБА_1 . Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» станом на 17 травня 2019 року становлять 66113 грн.69 коп., в тому числі : заборгованість по кредиту за період з 09 вересня 2005 року по 17 травня 2019 року включно 23090 грн. 84 коп.; заборгованість по процентам за період з 09 вересня 2005 року по 17 травня 2019 року включно 43022 грн. 85 коп.(а.с.13)

Згідно з акту прийому-передачі документів по договору №569ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 17 травня 2019 року публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» прийняло документи, в тому числі кредитний договір №569 ф від 09.09.2005 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк» та ОСОБА_1 , договір застави б/н від.26.09.2005 року укладений між публічним акціонерним товариством «Банк «Демарк» та ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.5 ст.442 ЦПК України, положення цієї статті застосовується також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У зв`язку з чим, суд замінює стягувача публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» під час виконання рішення суду.

Щодо вимог про поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчих документів та видачу дублікату виконавчого документа.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, захист права повинен бути забезпечений судовими процедурами, які у свою чергу повинні бути справедливими.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Пунктом 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Статтею 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

За правилами ст.127 цього Кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи протягом трьох років.

Згідно із ч.2 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа №2-1651/08 виданого на примусове виконання заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.10.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Банк «Демарк» суму боргу за кредитним договором у розмірі 42161 грн. 05 коп., а також суму витрат по сплаті судового збору у розмірі 421 грн. 61 коп., 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник звернувся до суду із вимогами про видачу дубліката документа та про поновлення строку для його виконання зі спливом майже 10 років після того, як сплив строк для пред`явлення його до виконання.

Також судом встановлено, що заявник на підставі договору відступлення права вимоги від 17.05.2019 року , отримав право вимоги на підставі заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду від 16.10.2008 року у справі №2-1651/08.

Таким чином , суд констатує, що отримуючи право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги заявник набув право вимоги за судовим рішенням строк пред"явлення якого до примусового виконання сплинув в 2011 році.

Дані обставини свідчать про пасивну позицію ВАТ "Банк Демарк"( стягувача за рішенням суду) , а саме те, що ним не були вжиті жодні заходи (пред`явлення виконавчого документу, контроль, звернення в період виконання судового рішення до відповідного відділу виконавчої служби тощо) та вказують на те, що він не вживав активних дій для реалізації своїх прав.

Отримуючи право вимоги за вказаним судовим рішенням на підставі договору про відступлення права вимоги ТОВ "Фінансова компанія "ПАРІС" не переконалася в тому, що попередній стягувач реалізував своє право на звернення судового рішення до примусового виконання .

Єдиною підставою, на яку посилається заявник, яка на його думку є поважною причиною пропуску строку пред`явленя виконавчого документу до виконання, є те, що первісний кредитор не передав йому оригінал виконавчих документів, що на переконання суду не є поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки право вимоги заявник отримав після спливу строку звернення виконавчого документу до виконання, а сам факт заміни стягувача не може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення виконавчого документу до виконання.

Інших доводів поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання , як попереднім стягувачем так і заявником в заяві не зазначено.

Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що безпідставне поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, призведе до порушення гарантованого права на справедливий суд та порушує принцип юридичної визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про поновлення строків для пред"явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа.

А оскільки підстав для поновлення строків для пред"явлення виконавчого документу до виконання судом не встановлено, тому відсутні і підстави для видачі дубліката виконавчого листа.

У зв`язку з чим вимоги про поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчих документів та видачу дублікату виконавчого документа не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.442, 433, п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк», ОСОБА_1 , про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні, поновлення строку для повторного пред`явлення виконавчих документів та видачу дублікату виконавчого документа задовольнити частково.

Замінити стягувача публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк», , адреса : м.Чернігів, вул.Комсомольська, буд.28, на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», , під час виконання заочного рішення Прилуцького міськрайонного суду від 16.10.2008 року у справі №2-1651/08 за позовом ВАТ «Банк «Демарк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором у розмірі 42161 грн. 05 коп., а також суми витрат по сплаті судового збору у розмірі 421 грн. 61 коп., 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В.Коваленко