Справа № 933/51/21
Провадження № 2/933/52/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

відповідача - ОСОБА_2

секретаря судового засідання - Камак О.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

10.02.2021 року позивач звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

18.02.2021 року судом отримана інформація, щодо місця реєстрації відповідача.

Відповідно до наказу Голови суду від 08.02.2021 року № 2-ОС/37/21, суддя Попович І.А., приймав участь у підготовці суддів місцевих загальних судів для підтримання кваліфікації з 15 по 19 лютого 2021 року.

Ухвалою судді від 22.02.2021 року відкрито провадження по справі.

22.03.2021 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 15:00 год. 15 квітня 2021 року, у зв`язку з першою неявкою позивача, від якого не має відомостей про належне вручення судової повістки.

15.04.2021 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 13:00 год. 21 травня 2021 року, явку позивача визнано обов`язковою для дачі особистих пояснень.

21.05.2021 року ухвалою суду за клопотаннями сторін, відкладено розгляд справи на 13:00 год. 28 червня 2021 року.

Ухвалою суду від 24.05.2021 року внесено виправлення в ухвалу суду від 21.05.2021 року та призначено розгляд справи на 13:00 год. 29 червня 2021 року.

29.06.2021 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 14:00 год. 09 липня 2021 року, у зв`язку з першою неявкою позивача.

В обгрунтування позову позивач зазначив, що 08.02.2015 року між ним та відповідачем, було укладено договір позики, відповідно до умов якого Позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 1540 доларів США. Згідно п. 1 договору, відповідач зобов`язався повернути борг в строк до 31.08.2019 року. На виконання п. 2 Договору позики, Відповідач 8.02.2015р. власноручно написав розписку, відповідно до якої він отримав від Позивача грошові кошти в сумі 1540 доларів США, які він зобов`язався повернути в строк до 31.08.2019 року, але до цього часу борг не повернув, від виконання зобов`язання ухиляється.

Просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 08.02.2015 року в сумі 1540 доларів США за курсом НБУ на дату ухвалення рішення, а також індекс інфляції та три проценти річних у розмірі 143,68 доларів США за курсом НБУ на дату ухвалення рішення, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному об`ємі. Надав суду оригінал договору позики від 08.02.2015 року та оригінал розписки від 08.02.2015 року. Також, надав клопотання про дослідження в судовому засіданні доказ у вигляді звукозапису телефонної розмови між ним та відповідачем.

Відповідач у судове засідання з`явився, позовні вимоги не визнав, зазначивши, що надані позивачем копії договору та розписки, що долучені до позовної заяви, а також оригінал договору та розписки, з якими він ознайомився в судовому засіданні написані не ним, а позивачем. Особисто він ніяких грошей у позивача не отримував. Між ними був усний договір про те, що позивач передає йому автомобіль ВАЗ-2107, який належить матері позивача, а він сплатить протягом трьох років матері позивача ОСОБА_4 60000 грн., що на час укладення угоди складало 3000 доларів США. Він за три рази сплатив ОСОБА_4 1700 доларів США, про що розписувався у журналі який знаходиться у ОСОБА_4 . Більше грошей за автомобіль він сплатити не зміг за сімейними обставинами. Близько місяця тому, позивач разом зі своїм батьком та друзями приїхав до нього додому вночі та забрав автомобіль та документи на нього.

Представник позивача в судовому засіданні просив справу розглянути без участі позивача, посилаючись на рішення ВРП від 18.02.2020 року №501/0/15/20, оскільки позивач на даний час перебуває у Польші з сім`єю.

Клопотання представника позивача, судом було задоволено, та вирішено провести розгляд справи без участі позивача за участі його представника, оскільки позивач перебуває за межами України, намагався прийняти участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ, однак з огляду на поганий зв`язок прийняти участь в судовому засіданні в повному обсязі не зміг.

Щодо позовних вимог зазначив, що в матеріалах справи немає жодних доказів в підтвердження доводів відповідача щодо якогось автомобіля. Між сторонами було укладено договір позики. Відповідно до укладеного договору позивач надав відповідачу 1540 доларів США. Вказані кошти не були повернуті своєчасно, що змусило позивача звернутись до суду. Відповідач посилаючись на те, що він договір не підписував, в свою чергу не заявив клопотання про проведення почеркознавчої експертизи для підтвердження цієї обставини. В матеріалах справи наявний оригінал розписки та договору, доказів, які б спростовували отримання відповідачем коштів чи факту повернення коштів матеріали справи не містять. Натомість, матеріали справи підтверджують факт передачі коштів та факт не виконання зобов`язань відповідачем. Просив позовні вимоги щодо стягнення заборгованості 1540 доларів США та стягнення судового збору, задовольнити. На задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних, індексу інфляції та витрат на правничу допомогу не наполягав, оскільки в матеріалах справи відсутні розрахунки цих вимог та підтвердження оплати послуг адвоката.

Щодо клопотання позивача стосовно огляду в судовому засіданні у якості доказу аудіо-носія з записом розмови, представник позивача зазначив, що дослідження вказаного доказу є недоцільним та зняв вказане клопотання позивача з розгляду.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надала пояснення відповідно до яких, вони три рази возили гроші ОСОБА_4 . Розписки з них не брали, оскільки вони є родичами. Чому вони не передала гроші позивачу вона не знає. Це все було у 2014 році, взяли машину, через рік віддали 1000 доларів, потім через рік 500 чи 600 доларів, і останній раз віддали 16000 тисяч гривень. Вони розписувались у неї в документації коли привозили кошти.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надала пояснення відповідно до яких, гроші позивач їм не давав, вони брали машину у нього «Жигулі». Відповідач віддав 50000 грн. матері позивача. Але мати їх не передала ОСОБА_3 . Потім ОСОБА_3 забрав у них цю машину. Гроші відповідач возив три рази, які були суми вона не знає, загальна сума склала 50000 грн.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши та оцінивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до оригіналу договору позики від 08.02.2015 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір про те, що ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1540 доларів США, а позичальник зобов`язується їх повернути в строк до 31.08.2019 року. Проценти за договором не встановлені, договір скріплений підписами сторін (а.с.42).

Відповідно до оригіналу розписки від 08.02.2015 року, ОСОБА_2 , отримав від ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 1540 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 31.08.2019 року (а.с.43).

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні.

Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті.

Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням та стосуються неналежного виконання зобов`язань за розпискою та договором позики.

До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст. 251, 253 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до ч. 1 статті 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно дост. 526 ЦК України, встановлено загальні умови виконання зобов`язань та закріплений основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України).

Згідно статті 526 ЦК України, належне виконання зобов`язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Розглянувши вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що вони підлягають задоволенню частково.

З оригіналу боргової розписки вбачається, що 08.02.2015 року, ОСОБА_2 , отримав від ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 1540 доларів США, яку зобов`язався повернути в строк до 31.08.2019 року.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, боргова розписка надана позичальником ОСОБА_2 позикодавцю ОСОБА_3 є письмовою формою договору позики, внаслідок його реального характеру та є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Цього висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року справа № 6-63цс13 та справа № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року.

Позивачем, на підтвердження своїх вимог, надані оригінал договору позики від 08.02.2015 року між ним та відповідачем та оригінал розписки відповідача від 08.02.2015 року.

Відповідачем в судовому засіданні не надано належних та достатніх доказів того, що ним виконані боргові зобов`язання за договорами позики від 08.02.2015 року, а отже взяті на себе зобов`язання за даним договором не виконав, суму боргу позивачу не повернув. Зазначене підтверджується наявною в позивача оригіналом боргової розписки, яка згідно п. 5 договору позики від 08.02.2015 року, у випадку повного виконання відповідачем зобов`язання мала бути повернута позичальнику з відповідним записом.

Доводи відповідача про те, що вказані розписка та договір позики підписані не ним, суд відхиляє як недостовідні, оскільки суд в судовому засіданні роз`яснив відповідачу вимоги ст. 12 ЦПК, щодо змагальності сторін та його право заявити клопотання про проведення почеркознавчої експертизи. Відповідач відмовився від свого права заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, для підтвердження обставини на якій він наполягав.

Таким чином, доказів які б спростовували отримання відповідачем коштів чи факту повернення коштів позивачу, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості у розмірі 1540 доларів США за договором позики від 08.02.2015 року, підлягають задоволенню, оскільки підтверджені в судовому засіданні наявними в матеріалах справи доказами, які суд визнав належними, допустимими та достовірними.

Курс НБУ на дату ухвалення рішення (09.07.2021 року) становить 27,2862 (а.с.114). Таким чином,1540 доларів США, за курсом НБУ на дату ухвалення рішення, еквівалентно грошовій сумі в розмірі 42020 (сорок дві тисячі двадцять) гривень 75 коп. (27,2862х1540).

Щодо вимог позивача в частині стягнення на його користь індексу інфляції та три проценти річних у розмірі 143,68 доларів США, суд вважає, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду письмових доказів, розрахунків на підтвердження зазначених позовних вимог, та представник позивача в судовому засіданні не наполягав на їх задоволенні.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

15.12.2020 року між позивачем та адвокатом Кайс А.А. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого позивач доручив адвокату надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах передбачених договором.

Згідно п. 4.1. за надання правничої допомоги позивач зобов`язаний оплатити адвокату гонорар в розмірі 3000 грн. (а.с.6).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем до матеріалів справи не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у даній справі та не додано квитанцію про оплату наданих послуг.

Враховуючи викладене, суд вважає що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 801,20 грн. Розрахунок судового збору: 42020,75 грн. (стягнута сума заборгованості судом) х 908 грн. (сплачена сума судового збору) / 47622,06 грн. (сукупні вимоги позивача на дату ухвалення рішення за курсом НБУ)=801,20 грн.

Керуючись ст.ст. 533, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за договором позики від 08.02.2015 року в розмірі 1540 (одна тисяча п`ятсот сорок) доларів США, що за курсом НБУ на дату ухвалення рішення, еквівалентно грошовій сумі в розмірі 42020 (сорок дві тисячі двадцять) гривень 75 коп.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в виді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 801,20 грн.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 09 липня 2021 року.

Повний текст рішення складено 13 липня 2021 року.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Олександрівський районний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.