Справа № 758/9883/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року місто Київ

Подільський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю, зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Гнідюк Олександр Борисович, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Акціонерне товариство «ОТП Банк» про звернення стягнення на іпотечне майно, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 р. позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги в грудні 2015 р., просить: 1) визнати за нею право власності на квартиру на квартиру АДРЕСА_1 ; 2) усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запису щодо квартири АДРЕСА_1 , внесеного на підставі договору іпотеки № 3731 від 19.06.2006 р. за №3352021 від 19.06.2206 року за типом змін : зміна обтяження, за №12449741 від 27.04.2012 року.

Провадження у справі було відкрито ухвалою від 04.09.2015 р. (суддя Шаховніна М.О.).

В вересні 2016 р. відповідач-3 за первісним позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду із зустрічним позовом та просить звернути стягнення на предмет іпотеки (майнової поруки) № PCL-007/511/2006/1 від 19 червня 2006 року на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-007/511/2006 від 19 червня 2006 року у розмірі 1 129 657,15 грн., на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Ухвалою від 28.09.2016 р. зустрічний позов прийнятий до розгляду та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 21.03.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Зарицькій Ю.Л.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 08.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку загального позовного провадження.

В січні 2020 р. позивачем подана зава про збільшення позовних вимог, в якій сторона позивача, крім раніше заявлених вимог, просила: 3) усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вилучення п.1004 з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 05 листопада 2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» (який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на підставі якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором № ML-007/511/2006 від 19 червня 2006 року та договором іпотеки № PCL-007/511/2006 від 19 червня 2006 року та п.418 з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 05 листопада 2010 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» (який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк») та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», на підставі якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором № ML-007/511/2006 від 19 червня 2006 року та договором іпотеки № PCL-007/511/2006 від 19 червня 2006 року.

Ухвалою від 11.06.2020 р. закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, подав письмову заяву, в якій первісний позов підтримав в повному обсязі та просив проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Відповідач-1 ОСОБА_2 , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подавав відзив (заперечення) на позовну заяву.

Представник відповідача-2 ПАТ «ОТП Банк», будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подавав відзив (заперечення) на позовну заяву, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача-3 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, подав заяву, в якій проти основного позову заперечував і просив відмовити в задоволенні позовних вимог, а вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі, та одночасно просив розглянути справу за її відсутності.

Треті особи, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв по суті справи та з процесуальних питань не подавали.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Як вбачається із заяви про збільшення позовних вимог, позивачем, що є фізичною особою, ставиться питання про вилучення пункту з договору від 05.11.2010 р., укладеного між відповідачем-2 та відповідачем-3, які є юридичними особами.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

З огляду на пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Наведена норма свідчить, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Частиною другою статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями.

А відтак, позовні вимоги в цій частині відносяться до юрисдикції господарського суду, а тому не підлягають розгляду в межах даної цивільної справи, оскільки предметом позову в цій частині є оспорювання господарської угоди між суб`єктами господарювання в частині переданих прав та обов`язків за договором.

Постановляючи таке процесуальне рішення, суд враховує, що питання визначення юрисдикції у спорах фізичних осіб з суб`єктами господарювання щодо оспорювання господарської угоди вже було предметом розгляду Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21 квітня 2020 року у справі № 910/17433/19.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положення пункту 1 частини першої статті 20 ГПК України не зумовлюють належність до господарської юрисдикції справ виключно необхідністю здійснення господарської діяльності всіма учасниками справи, цілком достатнім для їх належності до господарської юрисдикції є те, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Отже, між позивачем та відповідачами існує спір щодо Договору про відступлення права вимоги від 05 листопада 2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яким передано право грошової вимоги за кредитним договором, сторонами якого є саме юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 758/2571/20 (провадження № 61-10355св20) та від 26 травня 2021 року у справі № 758/2241/20 (провадження № 61- 2395св20).

Відповідно до ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, провадження по справі за вищевказаним позовом в частині вимог усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом вилучення п.1004 з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 05.11.2010 р. підлягає закриттю.

Крім того, позивачу слід роз`яснити, що з позовом в цій частині вправі звернутись до відповідного суду господарської юрисдикції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.255 ч.1 п.1, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вилучення п.1004 з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 05 листопада 2010 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання повного тексту.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Н.М.Ларіонова