Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

при секретарі Бутова Ю. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Біла Церква цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року представник позивача АТ КБ «Універсал Банк» засобами поштового зв`язку звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26.03.2019 року у розмірі 7 216,75 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

В обґрунтування позову вказував, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого на ім`я відповідача відкрито поточний рахунок у гривні та надано кредит у вигляді встановленого максимального кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за вказаним договором щодо своєчасного погашення кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

14.01.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

14.04.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому останній виклав заперечення щодо стягнення з нього заборгованості. Зазначив, що хоч позивач і вказав, що заборгованість за пенею і комісією складає «0», але в розрахунку заборгованості є колонка «Сума комісії та пені», яка враховується при підсумку загальної заборгованості, яку позивач називає тілом кредиту; вважає розрахунок заборгованості неналежним доказом, оскільки він не засвідчений належним чином; станом на дату подачі позову відповідач сплатив позивачу 13 623 грн. в рахунок кредиту у розмірі 10 000 грн., а тому будь-яка заборгованість відсутня; банком не підтверджено, що на момент підписання анкети-заяви діяли саме ті Умови, а не інші, і що відповідач ознайомився та погодився з ними; в анкеті-заяві не зазначена процентна ставка за кредитом та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язань. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

19.04.2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній вказав, що відсутність підпису боржника на паперовому екземплярі Умов, Тарифів за карткою Monobank, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту «Карта monobank» не свідчить про неукладеність договору. Правова природа договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією із сторін одноособово та викладається у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Отже, боржник висловив свою згоду з вищевказаним документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування клієнтом та банком електронного цифрового підпису. Боржником не враховано, що проект «monobank» має особливість, котра полягає в тому, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Крім того, у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним з використанням електронного цифрового підпису, а тому твердження боржника про відсутність його підпису на Умовах не заслуговують на увагу та спростовуються накладеним у застосунку «Monobank» боржником електронним цифровим підписом про згоду з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом. Зазначив про часткове погашення боржником заборгованості у розмірі 5 000 грн. та у зв`язку із цим зменшив позовні вимоги до 7 216,75 грн. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

17.06.2021 року представник відповідача подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, позов не визнав, при ухваленні рішення просив врахувати відзив на позов.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

26.03.2019 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого позивач відкрив на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні, надавши кредит у вигляді встановленого максимального кредитного ліміту на картковий рахунок.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг і витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms).

За змістом довідки АТ «Універсал Банк» від 16.04.2021 року за ОСОБА_1 наявний рахунок № НОМЕР_2 у гривні.

Згідно з довідкою позивача від 16.04.2021 року про рух коштів по картці, розмір встановленого кредитного ліміту клієнта ОСОБА_1 за рахунком № НОМЕР_2 на початок періоду (26.03.2019 року) становить 10 000 грн., на кінець періоду (17.03.2021 року) - 1 083,25 грн.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість по договору від 26.03.2019 року, станом на 02.11.2020 року у відповідача існував борг в розмірі 12 216,75 грн.

З наданих матеріалів справи вбачається, що після пред`явлення позовної заяви до суду, позивачем зменшено вимогу по сплаті боргу на суму 5 000 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 26.03.2019 року процентна ставка за кредитом не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

У позовній заяві представник позивача посилається на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки та комісії.

Крім того, роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом на підтвердження вимог позову, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ "Універсал Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.03.2019 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (23.11.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також комісії, надані банком Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд також вказує на приписи ч. 6 ст. 81 ЦПК України, за якими обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Посилання позивача на Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Натомість з наданого позивачем розрахунку заборгованості та довідки про рух коштів по картці вбачається про щомісячне списання з рахунку ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом, комісії та пені за період з 26.03.2019 року по 17.03.2021 року загальним розміром 10 915,27 грн.

Не містить укладений у вигляді анкети-заяви договір від 26.03.2019 року і строку повернення кредиту (користування ним).

Відповідь на відзив представника позивача не містить в собі доводів, які б могли спростувати доводи самого відзиву.

Крім того, суд враховує ту обставину, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» повернуті у розмірі 13 624,41 грн., що підтверджується довідкою про рух коштів від 16.04.2021 року.

Отже, взяте боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів виконане ним в повному обсязі, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк», адреса: вул. Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ, 04114, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяА. Ю. Цуранов