Справа № 723/1382/19
Провадження № 2/723/379/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.,

при секретарі Дячук А.В.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Сирбу Людмила Борисівна, ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі продажу недійсним, -

Встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Сторожинецького районного суду із позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу недійсним посилаючись на те, що у відповідності до ухвали Сторожинецького районного суду від 07.06.2018 року, щодо примусового стягнення боргу було накладено арешт на нерухоме майно належне відповідачу ОСОБА_3 , що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

26.09.2018 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми боргу в сумі 303334 грн.

04.03.2019 року під час виконання судового рішення стало відомо, що всупереч наявності відомостей в Єдиному Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту відповідач ОСОБА_3 відчужив житловий будинок та вищезазначені земельні ділянки, тобто 04.07.2018 року уклав договір купівлі-продажу, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сирбу Л.Б., яка проігнорувала наявність заборон відчуження нерухомого майна.

З вищевказаних підстав позивач просив визнати недійсними договори купівлі-продажу житлового будинку та двох земельних ділянок недійсними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені вище.

Представник відповідача ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи без її участі, попередньо надавши суду відзив в якому зазначила, що арешт на нерухоме майно належне ОСОБА_3 було накладено з порушенням вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» - не зазначено розмір та цільове призначення земельних ділянок, не вказано площу та кількість кімнат житлового будинку, підсобних приміщень, споруд, арештоване майно не було передано на зберігання боржнику, не було зазначено кадастрових номерів земельних ділянок. Договір купівлі-продажу уклав не сам ОСОБА_3 , а його представник ОСОБА_6 .

Третя особа ОСОБА_7 вважала, що позов задоволенню не підлягає оскільки на час посвідчення нею договорів купівлі-продажу нерухомого майна заборон на їх відчуження в Єдиному реєстрі не містилося та порушень діючого законодавства нею не було допущено.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд знаходить, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що у відповідності до ухвали Сторожинецького районного суду від 07.06.2018 року, щодо примусового стягнення боргу було накладено арешт на нерухоме майно належне відповідачу ОСОБА_3 , що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

26.09.2018 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми боргу в сумі 303334 грн.

04.07.2018 року відповідач ОСОБА_3 всупереч наявності відомостей в Єдиному Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту відчужив житловий будинок та вищезазначені земельні ділянки уклавши договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сирбу Л.Б.

Як вбачається із постанов про відкриття виконавчого провадження серії ВП №56605970 від 13.06.2018 року (а.с. 28) на все рухоме майно та нерухоме майно боржника ОСОБА_3 накладено арешт.

З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень №127500601 від 13.06.2018 року накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_3 в межах суми 303334 грн. (а. с. 7)

З інформаційних довідок з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №158311015, №158311887 від 04.07.2018 та №161292552 від 27.03.2019 року вбачається, що власником житлового будинку в АДРЕСА_1 , земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер :01:004:0137, земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 732458300:01:004:0153 на підставі договорів купівлі-продажу від 04.07.2018 року посвідчених приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Сирбу Л.Б. став ОСОБА_4 ..

Отже, всупереч наявних заборон на відчуження нерухомого майна, які були накладені на виконання ухвали суду від 07.06.2018 року відповідач ОСОБА_3 відчужив належне йому на праві особистої приватної власності нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства, що унеможливило виконання Рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь позивача ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 258, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15,16, 203, 215 ЦК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Сирбу Людмила Борисівна, ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , недійсним.

Визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:004:0137, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , недійсним.

Визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:004:0153, яка знаходиться за адресою с. Давидівка, Сторрожинецького району Чернівецької області, недійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Чернівецького апеляційного суду через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Повний текст рішення складений 15 липня 2021 року.

СУДДЯ: