Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Глазістовій К.І., за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника адвоката Конишева А.Г., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

У січні 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, який було уточнено, в обґрунтування якого зазначила, що в період з серпня 2007 року по грудень 2010 року вона проживала із відповідачем однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ними мешкав син позивачки від першого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період спільного проживання однією сім`єю з відповідачем у них народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказує, що у 09.02.2011 році, в період спільного проживання, вони з відповідачем за спільні кошти придбали автомобіль марки Ford Fiesta, білого кольору, за 125900 грн., який був оформлений на відповідача. До народження дитини позивачка працювала, отримувала високий дохід, мала грошові накопичення та отримувала соціальну допомогу на дітей, які вкладала на придбання транспортного засобу. В період з грудня 2010 року по серпень 2017 року сторони по справі, їх спільна донька та син позивачки від першого шлюбу мешкали за адресою: АДРЕСА_2 , який належить батькам відповідача. У серпні 2017 року сімейні відносини між сторонами припинені та відповідачка разом із дітьми вимушена були переїхати у будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який належить позивачці на праві приватної власності. Зазначила, що у період мешкання з відповідачем однією родиною з серпня 2007 року по серпень 2017 року сторони вели загальний сімейний бюджет, сумісне господарство, придбавали продукти харчування, ліки та предмети побуту за сумісні кошти. Починаючи з серпня 2017 року позивачка не має можливості користуватися транспортним засобом, який був придбаний за спільні кошти, оскільки він знаходиться у володінні відповідача. На підставі викладеного, просить встановити факт проживання позивачки ОСОБА_1 однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_2 в період з серпня 2007 року по серпень 2017 року. Посилаючись на те, що вказаний транспортний засіб було набуто ними під час спільного проживання та за спільні кошти, просить суд визнати його спільною сумісною власністю та здійснити поділ майна, яке належить сторонам на праві приватної сумісної власності, виділивши відповідачу ОСОБА_2 транспортний засіб марки Ford Fiesta, а з відповідача ОСОБА_2 стягнути на користь позивачки 1/2 частку вартості транспортного засобу у розмірі 62950 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2377,60 грн.

Відповідачем подані письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині поділу транспортного засобу та стягнення на користь позивача половини частки вартості вказаного майна у розмірі 62950 грн. Зазначив, що почав мешкати з позивачкою однією сім`єю перед народженням доньки (з середини 2010 року) в будинку його батьків. З серпня 2007 року він з позивачкою разом не проживав, загальний сімейний бюджет в них був відсутній, з вказаного часу вони зустрічалися та нерідко позивачка ночувала в будинку його батьків, а також дуже часто гостював син позивачки від першого шлюбу ОСОБА_5 . Зазначив, що транспортний засіб був придбаний за кошти його батьків, які тривалий час працювали у ПрАТ «ММК ім. Ілліча» та мали грошові накопичення. Також, батько відповідача отримав чималу суму грошових коштів за продаж акцій. Крім того, відповідач працював у ПрАТ «ММК ім. Ілліча» та отримував стабільний дохід, що дозволяло робити певні заощадження. Йому невідомо про заощадження та високі доходи позивачки. Щодо отримання позивачкою соціальної допомоги на дітей, то вказані кошти повинні використовуватися за призначення, інакше виплата допомоги припиняється. Крім того, його батько у 2003 році придбав транспортний засіб ВАЗ 21099, відповідач успадкував 1/2 частку автомобіля після смерті батька, а іншу 1/2 частку успадкувала мати відповідача. Згодом транспортний засіб ВАЗ 21099 був проданий за 40000 грн. та придбаний транспортний засіб Geely CK, довіреність на користування, розпорядження та продаж яким було надано позичці ОСОБА_1 . Як йому відомо, при розлученні у 2017 році позивачка продала вказаний автомобіль та придбала однокімнатну квартиру гостинного типу. Таким чином, оскільки транспортний засіб придбаний за його кошти та кошти його батьків, то поділу він не підлягає.

ІІ. Процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 03.01.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу для усунення недоліків десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

20.01.2020 року позивачем усунуті недоліки.

Ухвалою суду від 21.01.2020 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 24.06.2020 року витребувані відомості з Регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області, Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області, Акціонерного товариства КБ «Приватбанк», приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Лупіновій Н.Є. та приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Шпарага С.С.

Ухвалою суду від 18.08.2020 року витребувані відомості з Донецького обласного державного нотаріального архіву.

Ухвалою суду від 30.09.2020 року витребувані відомості з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, Маріупольського управління ГУ ДФС у Донецькій області, Акціонерного товариства КБ «Приватбанк», закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи:

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Конишев А.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним обставинам у позовній заяві. В останнє судове засідання, призначене на 23.06.2021 року о 12:00 годині не з`явились, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині поділу майна з підстав, викладених у письмових запереченнях. В останнє судове засідання, призначене на 23.06.2021 року о 12:00 годині не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення просив врахувати його письмові заперечення.

Фіксування останнього судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

ІV. Фактичні обставини справи, які стосуються предмету спору та встановлені судом:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 , батьками якої є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05 серпня 2010 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №615.

Довідка про склад сім`ї №143, складена головою КСН «сел. Україна» про те, що за адресою: АДРЕСА_2 проживає сім`я до складу якої входить: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до акту про фактичне проживання №1212, складеного 15.10.2019 року головою КСН «МКР Курчатово», ОСОБА_1 , 1983 року народження, з грудня 2010 року по 2017 рік проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно інформації завідувача дошкільного навчального закладу №68 ОСОБА_6 , 2010 року народження, відвідувала дошкільний навчальний заклад «Ясла садок №68 «Зірочка» у період з 2013 по 2016 роки. Під час відвідування закладу у вихованні дитини приймали участь всі члени родини, дитину приводили та забирали з саду мати, батько, а також бабуся та старший брат.

09 лютого 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекс Схід» в особі Директора автоцентра Корзінкіна О.З. як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем у м. Маріуполі було укладено Договір купівлі-продажу № 09/02/2011-Н транспортного засобу марки Форд Фієста, 2011 року випуску, білого кольору, двигун: 1,25 Duratorg 85 к.с. (бензин) за ціною 125900 грн.

Згідно облікової картки приватного АМТ від 31.05.2011 року власником транспортного засобу марки Ford Fiesta Trend білого кольору, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно копії трудової книжки НОМЕР_3 , заповненої 12 березня 2001 року, ОСОБА_1 13.07.2007 року звільнена з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України; 23.07.2007 року прийнята на посаду старшого спеціаліста сектору непродовольчих товарів в ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор», 19.09.2007 року переведена на посаду непродовольчих товарів, 03.03.2008 року звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України; 15.09.2008 року прийнята на посаду товарознавця-координатора в ТОВ «Зроби сам Україна», 12.05.2009 року звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України; в період з 08.06.2009 року по 04.03.2010 року перебувала на обліку в Маріупольському міському центрі зайнятості.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за 1 квартал 2007 року отримана заробітна плата за місцем роботи у розмірі 4708,24 грн., за 2 квартал 2007 року 3649,45 грн., за 3 квартал 2007 року 1197,13 грн., 3801,40 грн., за 4 квартал 2007 року 3511,54 грн., за 1 квартал 2008 року 27,36 грн., 1903,24 грн., 695,00 грн., за 3 квартал 2008 року 1009,09 грн., за 4 квартал 2008 року 8375,57 грн., 806,33 грн., за 1 квартал 2009 року 6973,99 грн., за 2 квартал 2009 року 3956,18 грн.

Крім того, ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Кальміуського району з 01.01.2003 року та отримувала державну допомогу сім`ям з дітьми, а саме: при народженні дитини, по догляду за дитиною до 3 років, одиноким матерям. Розмір вказаної допомоги за 2007 рік становив 1746,02 грн., за 2008 рік 2452,68 грн., за 2009 рік 2568,60 грн., за 2011 рік 3599,70 грн., за 2012 рік 4106,70 грн., за 2013 рік 4378,80 грн., за 2014 рік 4629,60 грн., за 2015 рік 4632,40 грн., за 2016 рік 11087,92 грн., за 2017 рік 18440,74 грн., що підтверджується довідками Департаменту соціального захисту ММР від 17 липня 2020 року.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідачем ОСОБА_2 за 1 квартал 2007 року отримана заробітна плата за місцем роботи у розмірі 5892,69 грн., за 2 квартал 2007 року 13,49 грн., за 3 квартал 2007 року 13,49 грн., за 4 квартал 2009 року 5141,83 грн., за 1 квартал 2010 року 4427,37 грн., за 2 квартал 2010 року - 4975,80 грн., за 3 квартал 2010 року 4672,11 грн., за 4 квартал 2010 року 4489,65 грн., за 1 квартал 2011 року 3958,04 грн., за 2 квартал 2010 року 2199,06 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків матір`ю відповідача ОСОБА_7 за 1 квартал 2007 року отримана заробітна плата за місцем роботи у розмірі 7442,20 грн., за 2 квартал 2007 року 6605,68 грн., за 3 квартал 2007 року 8707,95 грн., за 4 квартал 2007 року 6541,61 грн., за 1 квартал 2008 року 9627,96 грн., за 2 квартал 2008 року - 10938,98 грн., за 3 квартал 2008 року 9935,08 грн., за 4 квартал 2008 року 12450,11 грн.

Розмір доходів батька відповідача ОСОБА_8 за 2007 рік склав 88728,47 грн., за 2008 рік 94715,77 грн., за 2009 рік 86367,57 грн., за 2010 рік 36115,72 грн., що підтверджується інформацією Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області.

16 вересня 2010 року між ОСОБА_8 як продавцем та Організацією орендарів Маріупольського металургійного комбінату імені Ілліча в особі заступника голови Ради Організації орендарів Аліпи О.Ф. було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, зареєстрований в реєстрі за №103/2, на підставі якого продавець передав у власність покупця 0,0008% частки у колективному частковому фонді Організації орендарів «ММК ім. Ілліча» за ціну, яка складає 142037,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько відповідача ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 19 березня 2011 року, актовий запис №428.

Після смерті батька відповідач ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_7 отримали свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частки автомобіля марки ВАЗ21099, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , оцінка спадкового майна 41556,00 грн.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 грудня 2020 року, яке набрало законної сили 12 січня 2021 року, відмовлено задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

В мотивувальній частині вказаного рішення встановлено, що «Сторони з серпня 2007 року по серпень 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Згідно звіту №42 від 31.03.2021 року про оцінку пошкодженого транспортного засобу Ford Fiesta реєстраційний № НОМЕР_2 , складеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» ринкова вартість вказаного автомобіля на дату оцінки без урахування ПДВ складає 80454,06 грн.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , пояснила, що є подругою позивачки, знайомі більше 20 років, разом навчались. Відповідача знає з 2007-2008 рр. Сторони по справі проживали однією родиною з 2007 по 2017 рр., мають спільну доньку. Спочатку проживали у батьків відповідача, а приблизно у 2010 році переїхали у інший будинок. Часто приходила до них у гості. Їй відомо, що ОСОБА_1 працювала на декількох роботах, мала достатній дохід, ОСОБА_2 деякий час не працював.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що позивачка її подруга, відповідач її колишній чоловік. Ходила до них у гості, на свята. Проживали однією родиною з 2013 року приблизно 5-6 років, вели спільне господарство в будинку по АДРЕСА_4 . Їй відомо, що був автомобіль Форд білого кольору приблизно у 2013 році, який сторони разом придбали. Вони обидва працювали, ОСОБА_1 отримувала соціальну допомогу на старшу дитину.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були її сусідами, проживали в будинку в період з 2010 року до 2017 року, вели спільне господарство, в них є спільна донька, яку вони по черзі забирали з дитсадку. Їй відомо, що в них був автомобіль Форд білого кольору.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є мамою відповідача, позивачка з`явилась в їх родині зі своєю дитиною від першого шлюбу у 2007 році, періодично знаходилась то в них, оскільки зустрічалась з відповідачем, то у своєї матері. Матеріально не допомагала. В 2010 році ОСОБА_1 завагітніла і батьки відповідача придбали їм будинок по АДРЕСА_2 . Всі витрати на ремонт, придбання меблів, утримання будинку поніс батько відповідача, оскільки отримав акції в заводі, також подарував ОСОБА_2 автомобіль Форд. Після смерті чоловіка продали ВАЗ-99 та придбали позивачці машину. Після розлучення ОСОБА_1 вивезла з будинку всі речі, що вони разом купували. Про доходи сторін їй невідомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що наприкінці 2011 року у відповідача придбав автомобіль ВАЗ 21099, раніше його не знав. Оформили договір купівлі-продажу за 4000 доларів США. На той час у ОСОБА_2 був автомобіль Форд білий. Приблизно в 2018 році бачив автомобіль марки Geely сірого кольору за кермом якої була позивачка.

V. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору та мотиви суду:

Як передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 роз`яснено: під час застосування ст.74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, що проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі й між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З наведеного положення випливає ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц (провадження № 61-12879св20).

З метою встановлення фактичних обставин у справі судом були допитані свідки, досліджені надані сторонами письмові докази. На переконання суду, позивач при розгляді даної справи надала суду належні і допустимі докази на підтвердження проживання однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_2 як чоловіка та жінки в період з серпня 2007 року по серпень 2017 року, наявність в них спільного побуту, взаємних прав і обов`язків, про що свідчить також наявність спільної дитини, що було підтверджено, як поясненнями сторони позивача, так і показаннями свідків, наданих в судовому засіданні, які підтвердили, що сторони по справі проживали у вказаний проміжок часу саме як подружжя, а саме чоловік і жінка, їх свідчення є послідовними, логічними та не протирічать одні одним.

Відсутність іншого зареєстрованого шлюбу в сторін по справі у вказаний період, а саме з серпня 2007 року по серпень 2017 року, відповідачем не заперечується.

Крім того, рішенням суду від 16 грудня 2020 року по справі №264/4126/19, яке ніким не оскаржувалось та набрало законної сили 02 січня 2021, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З серпня 2007 року по серпень 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту проживання сторін однією сім`єю у вищевказаний період.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Транспортний засіб марки Ford Fiesta, білого кольору, 2011 року випуску, був придбаний 09 лютого 2011 року, тобто в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах.

Матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтвердив факт отримання ОСОБА_2 від батьків грошових коштів для придбання транспортного засобу Ford Fiesta, а також доказів, що саме за кошти батьків спірний транспортний засіб придбаний. До суду не було надано жодних платіжних документів, з яких вбачається, що платником виступали батьки відповідача або виписки з рахунків про списання грошових коштів з їх особистих рахунків саме на оплату автомобіля.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не працювала, не заслуговують на увагу, так як позивачка ІНФОРМАЦІЯ_8 народила доньку ОСОБА_13 , тому й не могла продовжувати працювати.

Оскільки для визначення правового статусу майна, набутого чоловіком та жінкою, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Сімейного Кодексу (ч. 2 ст. 74 К України), то слід зазначити, що у відповідності положень частини першої статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, той факт, що ОСОБА_1 не отримувала дохід у вигляді заробітної плати в зв`язку з народженням дитини та доглядом за нею, не може свідчити про те, що придбаний в 2011 році автомобіль не відноситься до спільної сумісної власності позивача та відповідача.

Відтак, враховуючи ту обставину, що автомобіль був придбаний під час спільного проживання позивача та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з урахуванням того, що вони вели спільне господарство в цей час та мали спільний бюджет, суд приходить до висновку, що автомобіль є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про поділ спірного автомобіля, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Така правова позиція викладена в постанові КЦС ВС від 27.02.2019 у справі № 464/7011/16-ц (61-12168св18).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України, яка від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. У п. 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, необхідно застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Щодо застосування вказаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23.09.2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. 4, ч. 5 ст. 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Частиною першою та другою ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Отже, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу саме в порядку поділу сумісної власності подружжя. Враховуючи, надані сторонами докази, суд при ухваленні рішення виходить з того, що частки майна дружини та чоловіка є рівними та не вбачає підстав для відступлення від рівності часток подружжя, оскільки відповідачем не доведено інший розмір часток.

Позивачка просила суд провести поділ спільного майна подружжя шляхом виділення відповідачу транспортний засіб, стягнувши з останнього на її користь 1/2 частку вартості вказаного транспортного засобу.

Враховуючи викладене, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, встановивши обсяг спільно нажитого сторонами за час спільного проживання майна, з`ясувавши джерело і час його придбання, врахувавши презумпцію рівності часток, а також положення статті 71 СК України, встановивши, що спірний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_2 та перебуває в його користуванні, є неподільною річчю, а колишнє подружжя не бажає обговорювати будь-які можливі варіанти поділу майна, суд дійшов висновку про поділ транспортного засобу, який є спільним майном подружжя, шляхом встановлення ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу.

Отже, якщо неподільна річ не може бути реально поділена між подружжям, а інший з подружжя не згодний отримати грошову компенсацію замість своєї частки, або інша сторона не бажає сплачувати таку компенсацію, та відповідно, попередньо не вносить на депозитний рахунок суду належну грошову суму, то суд визнає за кожним із подружжя право власності на належну їм частку в спільному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо неможливості реального поділу спірного майна, яке має залишитись у спільній частковій власності без реального поділу.

Судом встановлено, що автомобіль марки Ford Fiesta, 2011 року випуску, є неподільною річчю.

За таких обставин, суд, вирішуючи спір виходить з того, що оскільки спільне майно подружжя, яке підлягає поділу, виключає можливість його реального поділу між сторонами відповідно до їх часток, а грошова компенсація вартості вказаного автомобіля ніким із сторін на депозитний рахунок суду не вносилася, то зазначене майно підлягає залишенню у спільній частковій власності сторін з визнанням за позивачкою та відповідачем права на 1/2 частки зазначеного майна, без реального поділу.

На підставі викладеного, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем по справі ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2522,40 грн., який підлягає розподілу між сторонами пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4 7, 10, 49, 76, 79, 211, 228, 244, 258 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 60, 69, 70, 72 СК України, ст.ст. 15, 16, 368, 372 ЦК України,постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, поділ майна задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН: НОМЕР_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН: НОМЕР_7 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з серпня 2007 року по серпень 2017 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН: НОМЕР_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН: НОМЕР_7 , транспортний засіб марки Ford Fiesta Trend, білого кольору, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН: НОМЕР_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН: НОМЕР_7 , по 1/2 ідеальної частки, на кожного, у майні подружжя, а саме - автомобіля Ford Fiesta Trend, білого кольору, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , залишивши цей автомобіль в їх спільній частковій власності.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН: НОМЕР_7 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН: НОМЕР_6 судовий збір у розмірі 1 261,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення буде виготовлений 02.07.2021 року.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя: Н. В. Литвиненко