РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ДП «КиївГазЕнерджи» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Посилається на те, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та споживачами природного газу, постачання якого з 01 липня 2015 року здійснює ДП «КиївГазЕнерджи» на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26 червня 2015 року.

Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» № 116. Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання затверджений постановою КМУ № 938, в редакції постанови КМУ від 02 березня 2015 року № 74.

Всі побутові споживачі, які продовжують після 30 червня 2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послугу з газопостачання т прийняли цю пропозицію повністю.

У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01 липня 2015 року, він є таким, що з 01 липня 2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання.

Постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам».

Цей типовий договір є договором приєднання, який укладається на невизначений строк шляхом приєднання споживачів до умов цього договору.

Фактом згоди на приєднання договору постачання природного газу є фактичне споживання природного газу та оплата за послуги постачання природного газу боржниками.

Відповідачі приєднались до умов договору шляхом фактичного споживання природного газу та підписанням заяви-приєднання до умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку визначеному цим договором.

Пунктами 4.1, 4.2 договору встановлено, що споживач розраховується з постачальником за природний газ за ціною, що встановлюється регулятором. Ціна газ має зазначатися постачальником у платіжних документах (рахунках та/або квитанціях абонентської книжки) про сплату послуг за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань за договором, у останніх виникла заборгованість за надані послуги з постачання газу у сумі 21938 гривень 80 копійок.

Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів:

- 21938 гривень 80 копійок - основного боргу;

- 4423 гривні 73 копійки - інфляційні втрати;

- 1872 гривні 88 копійок - три проценти річних.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідачі відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 є власником 3/4 частини цієї квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 липня 2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 липня 2017 року (а.с. 14), а ОСОБА_1 є власником 1/4 частини зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 червня 2004 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 лютого 2020 року (а.с. 15).

ДП «КиївГазЕнерджи» здійснює постачання природного газу з 01 липня 2015 року на підставі ліцензії АЕ № 299069 від 26 червня 2015 року (а.с. 21).

Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» № 116 (а.с. 7-8).

З позову вбачається, що всі побутові споживачі, які продовжують після 30 червня 2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності постачальника із спеціальними обов`язками ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послугу з газопостачання т прийняли цю пропозицію повністю.

У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01 липня 2015 року, він є таким, що з 01 липня 2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання.

На виконання вимог статей 12, 40 Закону України «Про ринок природного газу» Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30 вересня 2015 року затверджено «Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам».

Відповідно до п. 1.3. Типового договору цей типовий Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору).

З позову вбачається, що відповідачі споживають природний газ, який надається ДП «КиївГазЕнерджи», проте неналежно виконують умови договору.

Відповідно до п. 2.1 Типового договору постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Позивач посилається на те, що між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, а саме надання природного газу та підписання заяви-приєднання до умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с. 6), проте відповідачі належним чином не виконують зобов`язання по оплаті послуг з газопостачання, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно з пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг.

Позивачем було вчинено дії на користь відповідачів - надано послуги, тому договір про надання послуг, письмова форма якого законодавством не вимагається, вважається укладеним з моменту отримання відповідачами таких послуг.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються послуги з газопостачання відповідачам. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідачі мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком.

Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

На підтвердження своїх доводів позивач надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 18-20).

Вбачається, що належних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку відповідачами суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.

Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду.

Позивач також просить стягнути з відповідачів інфляційне збільшення заборгованості та три проценти річних.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму інфляційних втрат та три проценти річних.

Позивачем наданий суду розрахунок заборгованості відповідачів, який відповідає вимогам закону (а.с. 18-20).

Період прострочення сплати за газопостачання складає з серпня 2015 року по листопад 2020 року. Інфляційне збільшення боргу за цей період становить 4423 гривні 73 копійки, а три проценти річних - 1872 гривні 88 копійок.

За таких обставин, стягненню з відповідачів підлягає 4423 гривні 73 копійки інфляційного збільшення суми боргу та 1872 гривні 88 копійок трьох процентів річних.

Позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідачів у солідарному порядку.

Разом з тим, ОСОБА_1 на праві власності належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 - 3/4 частини цієї квартири.

За таких обставин, стягнення з відповідачів заборгованості підлягає відповідно їх часток у праві власності на квартиру.

З огляду на наведене, стягненню з ОСОБА_1 підлягає 5484 гривні 70 копійок основного боргу, 1105 гривень 93 копійки інфляційних нарахувань та 468 гривень 22 копійки трьох процентів річних, а стягненню з ОСОБА_2 підлягає 16454 гривні 10 копійок основного боргу, 3317 гривень 80 копійок інфляційних нарахувань та 1404 гривні 66 копійок трьох процентів річних.

З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 256-258, 260, 261, 364, 267, 322, 526, 610, 625 ЦК України, статтями 66, 67, 156, 162, 179 ЖК України, статтями 7, 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, якою затвердженні Правила користування приміщеннями житлових будинків зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-Б, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-Б, ) заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 5484 гривні 70 копійок, інфляційне збільшення заборгованості у сумі 1105 гривень 93 копійки, три проценти річних у розмірі 468 гривень 22 копійки та судовий збір у розмірі 525 гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (м. Київ, вул. Михайла Бойчука, 4-Б, ) заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 16454 гривні 10 копійок, інфляційне збільшення заборгованості у сумі 3317 гривень 80 копійок, три проценти річних у розмірі 1404 гривні 66 копійок та судовий збір у розмірі 1576 гривень 50 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: