Справа № 454/1144/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/611/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Шеремети Н.О.

при секретарі Ждан К.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сокалького районного суду Львівської області від 18 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького районного суду міста Львова, Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 30.04.2015р. згідно якої йому відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Галицького районного суду міста Львова, Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що є наявною обставина, яка не могла вплинути на судове рішення, але не була відома та не могла бути відомою суду, а також заявнику під час судового розгляду, а саме висновок, що міститься у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017р. по справі №6-3139цс16. У постанові зазначено: «належним відповідачем у таких справах може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від іменні держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя».

Стверджує, що дані обставини спростовують факти, які були покладені в основу вищезазначеної ухвали про відмову у відкритті провадження.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 28 січня 2021 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням нори процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що суд не встановив чи були порушені його права при ухваленні Сокальським районним судом Львівської області ухвали від 30.04.2015. Окрім цього, в оскаржуваній ухвалі суд не зазначив, якими саме нормами права передбачено, що ухвала про відмову у відкритті провадження не є рішенням суду, ухвалою суду, якою закінчено розгляд справи. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 18.01.2021 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09 червня 2021 року, є дата складення повного судового рішення 29 червня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд виходив з тих обставин, що ухвала Сокальського районного суду Львівської області від 30.04.2015 про відмову у відкритті провадження у справі, не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи, відтак прийняття судом до розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення, яке не є об`єктом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, процесуальним законом не передбачено.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці третьому пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», ухвалами, якими закінчено розгляд справи є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної або касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

За наведеного, колегія суддів приходить висновку, що ухвала Сокальського районного суду Львівської області від 30.04.2015 про відмову у відкритті провадження у справі, не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи, відтак прийняття судом до розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами судового рішення, яке не є об`єктом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, процесуальним законом не передбачено.

З огляду на вищенаведене процесуальним наслідком звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, яке не є об`єктом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, є постановлення судом ухвали про відмову у прийнятті такої заяви.

Вказаний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 463/6259/15-ц, який, в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України, необхідно враховувати при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що ухвала Сокальського районного суду Львівської області від 30 квітня 2015 року про відмову у відкритті провадження не є процесуальним рішенням, яким закінчено розгляд справи, а відтак, не може бути об`єктом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, а тому суд правильно відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Щодо клопотання скаржника про звернення до Конституційного Суду України щодо тлумачення статей Конституції України та відповідність Конституції України Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування цивільного процесуального законодавства про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року, такі до задоволення не підлягають, оскільки наведені скаржником статті Конституції є чіткими та зрозумілими і не викликають у колегії суддів двоякого їх трактування.

Згідно ч.4 ст. 236 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду даної справи суд першої інстанції правильно застосував висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 463/6259/15-ц, в якій міститься посилання на Постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», оскільки такі стосуються питання перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами і не викликають у колегії суддів сумнівів щодо невідповідності таких висновків Конституції України.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, в зв"язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Сокалького районного суду Львівської області від 18 січня 2021 року - слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 18 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.О. Шеремета