Провадження № 4-с/127/132/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Шаміної Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Чорнобров О.Л.,

представника скаржника адвоката Герасимишиної Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Замостянський відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 , на дії та рішення старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дейдиша С.І.,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2020 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з вказаною скаргою, в якій просив суд визнати неправомірними та скасувати постанову від 16.09.2020 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, від 16.09.2020 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, винесені старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дейдишом С.І. по виконавчому провадженню №62069788.

Скарга обґрунтована тим, що 25.11.2020 року старший державний виконавець Дейдиш С.І. вручив ОСОБА_1 вищевказані постанови від 16.09.2020 року про встановлення тимчасових обмежень боржника, однак, скаржник вважає такі постанови неправомірними, такими, що порушують його права і свободи та підлягають скасуванню. Зазначив, що вказані постанови винесені у виконавчому провадженні №62069788 при виконанні виконавчого листа №127/21251/18, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 12.05.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 4000 щомісячно. У вказаних постановах зазначено що старший державний виконавець Дейдиш С.І. встановив, що виконавче провадження ВП №62069788 відкрито постановою від 15.05.2020 року. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 15.09.2020 року за період з 28.08.2018 року по 15.09.2020 року в сумі 91887,10 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Керуючись статтями 11,71 Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець Дейдиш С.І. постановив встановити вищезазначені тимчасові обмеження прав ОСОБА_1 .

При цьому, рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/21251/18 про стягнення аліментів прийняте 08.10.2019 року, набрало законної сили 24.12.2019 року, виконавче провадження за заявою ОСОБА_2 відкрито 15.05.2020 року. На думку скаржника, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для можливого встановлення обмеження прав ОСОБА_1 мав обчислюватися з 15.05.2020 року. У графі «Сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження» розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №62069788 станом на 31.10.2020 року, наданим старшим державним виконавцем Дейдишом С.І., за 2020 рік вказані такі відомості: травень 2000 грн, червень 6000 грн, липень 5500 грн, серпень 8341 грн, вересень 11182 грн. На думку скаржника, оскільки державний виконавець приймав рішення про винесення постанов про застосування до ОСОБА_1 вищевказаних обмежень прав 16.09.2020 року, то заборгованість зі сплати аліментів за вересень 2020 року потрібно рахувати з 01.09.2020 року по 15.09.2020 року. Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за період з 15.05.2020 року по 15.09.2020 року з урахуванням нарахованих сум заборгованості: травень -2000 грн, червень 6000 грн, липень 5500 грн, серпень 8341 грн, вересень 5591 грн (11182 грн/2) та сплачених сум: липень 2020 року 4500 грн, серпень 2020 року 1159 грн, вересень 2020 року 1159 грн, складає 9182 грн, що не перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці 9а не за шість, як вказує у постановах державний виконавець) (4000 грн * 4 міс. = 16000 грн).

Крім того, постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами суперечать п. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, встановлення таких обмежень позбавляє боржника законного джерела для існування (робота за освітою пов`язана із виїздом за кордон, що підтверджується дипломом та видом діяльності за КВЕД ФОП ОСОБА_4 діяльність туристичних операторів, діяльність туристичних агентств), а також використання боржником транспортного засобу у зв`язку із інвалідністю (що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 23.07.2019 року.)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2020 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 , призначено до судового розгляду та витребувано у Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) виконавче провадження №62069788.

14.01.2021 року до суду надійшов відзив на скаргу боржника ОСОБА_1 , поданий представником заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокатом Волковим А. В. (вх. № ЕП-704), у якому просив скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Вказав, що на час відкриття виконавчого провадження №62069788 від 15.05.2020 року утворилась значна заборгованість з боку боржника ОСОБА_1 щодо сплати аліментів, що могло бути підставою для встановлення виконавцем обмежень відносно скаржника вже на дату відкриття виконавчого провадження, однак виконавцем обмеження такі встановлені не були. Так, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з виконавчого провадження №62069788 від 30.11.2020 року вбачається, що станом на травень 2020 року сукупний розмір заборгованості боржника становить 83537,10 грн, станом на вересень 2020 року - 92719,10 грн, що у загальному розмірі складає заборгованість більш ніж за 20 місяців зі сплати аліментів, а тому, на думку представника, державний виконавець правомірно виніс відповідні постанови про обмеження прав боржника. Посилання скаржника на ту обставину, що він у липні вересні 2020 року частково погашав борг (в липні 4500 грн, в серпні 1159 грн, у вересні 1159 грн) не має жодного правового значення, оскільки державний виконавець враховує сукупний розмір заборгованості за весь період призначених аліментів, тобто з 28 серпня 2018 року, а не як помилково вважає скаржник з 15.05.2020 року.

14.01.2021 року на адресу суду надійшов відзив на скаргу представника заінтересованої особи - старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дейдиша С.І. (вх. № ЕП-731), у якому останній просив відмовити у задоволенні скарги. Вказав, як вбачається зі змісту скарги, скаржник просить скасувати постанови про встановлення тимчасових обмежень , передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», винесених 16.09.2020 року відносно боржника ОСОБА_1 , однак, згідно квитанції АТ «А-БАНК» №20509599 від 04.12.2020 на суму100719,10 грн, та у цей самий день 04.12.2020 отримав довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якої заборгованість відсутня. 07.12.2020 року державним виконавцем винесено постанови про скасування тимчасових обмежень, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», встановлених 16.09.2020 року у зв`язку з погашенням заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Враховуючи те, що скаржник просить скасувати постанови, які вже скасовані, просив в задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Герасимишина Т.В. підтримала подану скаргу, просила задовольнити, при цьому, посилалась на обставини викладені у письмовій скарзі ОСОБА_1

Заінтересовані особи та їх представники у судове засідання не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що вимоги скаржника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Відповідно до ст. 74 Закону, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як встановлено судом, 15.05.2020 року старшим державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дейдишом С.І., розглянуто заяву про примусове виконання, та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62069788 з виконання виконавчого листа №127/21251/18 виданого 12.05.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №62069788 судом встановлено, що постановами старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дейдиша С.І. відносно ОСОБА_1 встановлено наступні тимчасові обмеження:

- постановою від 16.09.2020 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (направлена ОСОБА_1 супровідним листом від 16.09.2020 року);

- постановою від 16.09.2020 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання (направлена ОСОБА_1 супровідним листом від 16.09.2020 року);

- постановою від 16.09.2020 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (направлена ОСОБА_1 супровідним листом від 16.09.2020 року);

- постановою від 16.09.2020 року встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (направлена ОСОБА_1 супровідним листом від 16.09.2020 року).

Встановлені тимчасові обмеження щодо боржника ОСОБА_1 до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №127/21251/18 виданого 12.05.2020 року.

При цьому у вказаних постановах від 16.09.2020 року встановлено, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 15.09.2020 року за період з 28.08.2018 року по 15.09.2020 року в сумі 91887,1 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Керуючись ст.ст. 11,71 Закону України «Про виконавче провадження», розділом VІІ Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України від 30.01.2018 року №64/261/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2018 року за №140/31592, постановлено вказані постанови про тимчасові обмеження боржника ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №62069788 за період з 28.08.2018 року по 31.08.2020 року, який міститься в матеріалах виконавчого провадження, станом на 31.08.2020 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментах за виконавчим листом №127/21251/18 від 12.05.2020 року складає 91887,10 грн.

Згідно із частиною першою статті 71 Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Скаржник ОСОБА_1 у своїй скарзі вказує, що 25.11.2020 року старший державний виконавець Дейдиш С.І. вручив ОСОБА_1 вищевказані постанови від 16.09.2020 року про встановлення тимчасових обмежень боржника. Викладене не спростовується матеріалами справи та виконавчого провадження. В той час, як з даною скаргою до суду ОСОБА_1 звернувся 07.12.2020 року, тобто, скаржником не пропущено 10 робочих днів з дня, коли особа дізналась про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Згідно з п. 6 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Виготовлення таких постанов не в автоматизованій системі виконавчого провадження забороняється.

Постанова оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про дату пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та розмір суми заборгованості, яка утворилася після пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження, наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що станом на 16.09.2020 року були законні підстави для застосування до скаржника ОСОБА_1 обмежень його прав, передбачених пп. 1-4 ч. 9 ст. 71 Закону, з огляду на наступне.

У оскаржуваних постановах зазначено що старший державний виконавець Дейдиш С.І. встановив, що виконавче провадження ВП №62069788 відкрито постановою від 15.05.2020 року. Після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 15.09.2020 року за період з 28.08.2018 року по 15.09.2020 року в сумі 91887,10 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Керуючись статтями 11,71 Закону України «Про виконавче провадження» старший державний виконавець Дейдиш С.І. постановив встановити вищезазначені тимчасові обмеження прав ОСОБА_1 .

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/21251/18 про стягнення аліментів прийняте 08.10.2019 року, набрало законної сили 24.12.2019 року, виконавче провадження за заявою ОСОБА_2 відкрито 15.05.2020 року.

Судом з`ясовано, що згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №62069788 за період з 28.08.2018 року по 31.08.2020 року, який міститься в матеріалах виконавчого провадження, станом на 31.08.2020 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментах за виконавчим листом №127/21251/18 від 12.05.2020 року складає 91887,10 грн., з урахуванням часткової сплати заборгованості у розмірі 4500,00 грн за липень 2020 року, яка за сукупним розміром перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Даний розрахунок і взятий державним виконавцем до уваги при винесенні оскаржуваних постанов про тимчасові обмеження від 16.09.2020 року щодо боржника ОСОБА_1 , а саме заборгованість у розмірі 91887,10 грн. станом на 31.08.2020 року, що спростовує доводи скаржника щодо невірного розрахунку державним виконавцем заборгованості за вересень 2020 року.

Щодо доводів скаржника стосовно того, що він частково погашав заборгованість (в липні 2020 року - 4500 грн, в серпні 2020 року - 1159 грн, у вересні 2020 року 1159 грн), а тому заборгованість ОСОБА_1 за період з 15.05.2020 року по 15.09.2020 року не перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, з огляду на що відсутні підстави для застосування тимчасових обмежень щодо боржника, суд зазначає наступне.

Достатньою підставою для застосування тимчасових обмежень є встановлення факту наявності заборгованості за певний період, передбачений законом та в певному розмірі.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 24 грудня 2020 року по справі №361/5729/18.

Крім того, визначення розміру заборгованості, за наявності якої до боржника застосовуються відповідні обмеження, є саме порядком визначення заборгованості, а не встановленням відповідальності боржника, а згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк для застосування обмежень, передбачених частиною дев`ятою статті 71 цього Закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд не погоджується з доводами скаржника щодо врахування заборгованості лише за період з 15.05.2020 року по 15.09.2020 року, оскільки державний виконавець враховує сукупний розмір заборгованості за весь період призначених аліментів, тобто з 28 серпня 2018 року, яка станом на 31.08.2020 року за виконавчим листом №127/21251/18 від 12.05.2020 року складала 91887,10 грн, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Щодо посилання ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця в частині накладення обмеження у праві керування транспортними засобами та обмеження у праві виїзду за межі України, та не врахування, на думку скаржника, обставин позбавлення його джерел на існування, суд зазначає наступне.

Тимчасові обмеження щодо боржника ОСОБА_1 застосовані державним виконавцем постановами від 16.09.2020 року, в той час як виконавче провадження ВП № 62069788 відкрито 15.05.2020 року, про що було відомо скаржнику, тобто, через чотири місяці після відкриття виконавчого провадження. Однак, скаржником не надано суду доказів, не містять їх і матеріали виконавчого провадження, стосовно того, що ОСОБА_1 звертався до державного виконавця, або надавав йому докази, які б унеможливлювали встановлення обмежень щодо нього в частині права керування транспортними засобами та обмеження права виїзду за межі України.

Суд критично оцінює доводи скаржника щодо того, що наявність КВЕД у його підприємницькій діяльності діяльність туристичних операторів, діяльність туристичних агентств, пасажирський морський транспорт, ремонт і обслуговування суден і човнів, а також наявність диплому, виданого на підставі положень Міжнародної конвенції «Про підготовку та дипломування моряків та несення вахти 1978 р.» є беззаперечною обставиною, що унеможливлює обмеження в частині керування транспортними засобами, оскільки належних та допустимих доказів того, що єдиним джерелом доходів скаржника є саме діяльність пов`язана з керуванням транспортом та виїздом за межі України, ОСОБА_1 суду не надав.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що державний виконавець, який зобов`язаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, діяв виключно в межах своїх повноважень та вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Встановивши, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець правомірно виніс постанови про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими та аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження №62069788 вбачається, що оскаржувані ОСОБА_1 постанови від 16.09.2020 року були скасовані державним виконавцем 07.12.2020 року, з підстав погашення в повному обсязі станом на 07.12.2020 року боржником заборгованості за аліментами.

На підставі викладеного суд вважає, що вимоги скаржника в частині скасування постанов державного виконавця також не підлягають задоволенню.

З урахуванням вказаних обставин справи та наведених правових норм, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 8 Конституції України; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Замостянський відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 , на дії та рішення старшого державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дейдиша С.І.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 03.03.2021 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна