Провадження № 2/742/914/21
Єдиний унікальний № 742/1508/21
24 червня 2021 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України -
І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У квітні 2021 року позивач звертаючись до суду з заявою після уточнення позовних вимог просить суд, надати дозвіл на виїзд за межі України до міста Кемер (Турецька Республіка ) у період з 08.09.2021 по 18.09.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.
Аргументує свої вимоги тим, що вона та відповідач у період з 25 листопада 2011 по 16 травня 2019 року перебували в зареєстрованому шлюбі, рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 травня 2019 року їх шлюб було розірвано. Вони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо. Відповідач не виконує покладених законом на батьків обов`язків, не бере будь-якої участі у вихованні та утриманні дочки і всі питання щодо виховання та утримання дочки вирішуються нею самостійно.
На сьогоднішній день постало питання про тимчасовий виїзд дочки за кордон з метою відпочинку та оздоровлення у період з 08.09.2021 по 18.09.2021 року до м.Кемер (Турецька Республіка), проте фінансової допомоги та навіть дозволу на виїзд дитини батько не дає, при цьому ухиляється від її звернень, щодо оформлення відповідних документів для виїзду дочки за кордон, заважаючи такими діями повноцінному розвитку доньки.
Тому позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 23 квітня 2021 року призначено справу до судового розгляду на 11 год. 30 хв. 18 травня 2021 року.
У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 11 год. 00 хв. 24 червня 2021 року.
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.
Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явився.
Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6)
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 травня 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 від 15 січня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила прізвище про що 15 січня 2021 року складено актовий запис №02, зареєстрований Прилуцьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), після реєстрації її прізвище змінено на " ОСОБА_1 "(а.с.26)

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 листопада 2019 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1900 грн., з наступною індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.7,8).

Згідно з договору на туристичне обслуговування № К252/210521-1 від 21.05.2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Корал Тревел» (Туроператор) уклали договір відповідно до якого останній зобов`язався забезпечити ОСОБА_1 туристичні послуги через ТОВ «Агенція відпочинку «Похали з нами» (Турагента) та ФОП ОСОБА_6 (Турсубагент)(а.с.36-39)

Відповідно до додатку №1 до договору на туристичне обслуговування № К252/210521-1 від 21.05.2021, дата турпоїздки з 08.09.2021 по 18.09.2021, Туреччина Кемер кількість туристів: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 (а.с.12)

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Питання виховання дитини за вимогами статті 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з частини другої статті 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків(усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з частини другої статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері, оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 р., які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин, їх аналіз свідчить, що виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом тільки встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 р., яка набрала чинності для України 27.09.1991 р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Так, батьки зобов`язані брати участь у вихованні своєї дитини, що зводиться не тільки до особистих побачень з дитиною, а й до забезпечення її всебічного розвитку, закладення основ здоров`я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей, отже виїзд дитини за кордон не порушить право відповідача на участь у його вихованні, оскільки має на меті захист прав дитини.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 16 травня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, він проживає окремо від дочки. Дитина постійно проживає з матір`ю, яка утримує та виховує дочку, за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти. Батьки не досягли згоди щодо виїзду дитини за межі території України на відпочинок.

Тому суд, враховуючи викладе, вважає вимоги позивача є такими, що не суперечать інтересам дитини, сприяють її здоров`ю і розвитку, враховуючи що позивач має труднощі у отриманні від відповідача дозволу на виїзд неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон з метою відпочинку та оздоровлення в Кемер Турецька Республіка, вважає надати позивачу дозвіл на багаторазові короткочасні виїзди її дочки за кордон без дозволу та супроводу батька, втім обмежити періоду часу з 26.05.2021 по 02.06.2021 року та до країни, яка визначена позивачем, з метою додержання інтересів дитини, забезпечення її гармонійного, духовного, морального розвитку та оздоровлення, тому знаходить позов обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні правові висновки були зроблені у постановах Верховного Суду №826/1216/16 від 27.06.2018, № 922/1163/18 від 06.03.2019.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як вбачається з договору про надання адвокатських послуг від 22.04.2021, адвокатське бюро «Лариси Зарічної» зобов`язалося надати ОСОБА_1 , а остання прийняти юридичні послуги у цивільному позові про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон матері з малолітньою дитиною без згоди батька, та здійснити оплату за надання правової допомоги. Оплата за надані послуги становить 1000 грн. (а.с.23,24)

Відповідно до акту виконаних робіт до договору про надання адвокатських послуг від 22.04.2021, адвокатським бюро «Лариси Зарічної» надано ОСОБА_1 правову допомогу, а саме: підготовка та складання позовної заяви про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон матері з малолітньою дитиною без згоди та супроводу батька, витрачений час - 1 година, вартість послуг 1000 грн.(а.с.25)

Квитанцією № П1471037 від 23 квітня 2021 року ОСОБА_1 сплатила адвокатському бюро «Лариси Зарічної» 1000 грн. за юридичні послуги(а.с.27)

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач отримала правову допомогу, за що нею було сплачено 1000 грн. такі дії відповідають умовам договору про надання правової допомоги, а час, витрачений на підготовку, складання є обґрунтованим, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1000 грн. в рахунок відшкодування коштів за надання правничої допомоги.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 280-281,352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за межі України - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до міста Кемер (Турецька Республіка ) у період з 08.09.2021 по 18.09.2021 року, громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без згоди та супроводу батька - громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , 908 (дев`ятсот вісім) грн. в рахунок відшкодування коштів за судовий збір сплачений при подачі позовної заяви та 1000 (одна тисяча) грн. в рахунок витрат понесених за професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.В.Коваленко