Справа № 685/815/21
Провадження № 2/685/222/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Бурлак Г.І.

з участю секретаря Ковальчука О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполі

справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» приватний нотаріус Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

встановив:

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи його тим, що 29 травня 2021 року вона одержала постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65493757 від 19.05.2021 винесену приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В., відповідно до якої на виконання прийнято виконавчий напис №3085 від 14.01.2021, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з неї коштів в сумі 14283,40 грн за кредитним договором №2576975 від 17.11.2019, укладеним з ТОВ «Мілоан», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Згідно з інформацією АСВП за ідентифікатором доступу вказаним у постанові про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2021 їй стало відомо, що 19 травня 2021 року до приватного виконавця надійшла заява про примусове виконання рішення від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» з оригіналом виконавчого напису №3085 від 14.01.2021р. та копією виписки з ЄДР, до вказаних документів кредитний договір доданий не був, оскільки його не існує. Зазначила, що вона не отримувала в кредит грошових коштів від перелічених вище господарських товариств, не підписувала договору №2576975 від 17.11.2019 у тому числі електронним підписом, не укладала договорів про застосування до тих чи інших правочинів ЗУ «Про електронну комерцію», не укладала договорів про використання будь-яких інших видів електронних підписів, та не визнає будь-якої заборгованості за кредитом перед ТОВ «Мілоан» або ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал». Наведене може бути підтверджено відсутністю у відповідача документів (правочинів), що свідчать про зворотнє. Також зазначила, що відповідно до чинного законодавства кредитний договір укладається у письмовій формі, якщо він укладений з недодержанням письмової форми, він є нікчемним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, у приватного нотаріуса Баршацького І.В перед вчиненням виконавчого напису було достатньо підстав для висновку, що такого договору №2576975 від 17.11.2019р не існує . За наведених обставин є помилковим висновок нотаріуса про безспірність заборгованості за договором №2576975 від 17.11.2019, а вчинений виконавчий напис від 14.11.2021 є незаконним і таким, що не підлягає виконанню. Крім того, зазначила, що відповідно до ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Останній вчиняється, як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Так, постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 затверджений Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: 1)оригінал кредитного договору; 2)засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, приватний нотаріус не мав правових підстав вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, якого не існує, а також такий документ не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, крім того до вказаного переліку не входять договори про уступку права вимоги. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При цьому нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги Минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.3 глави 16 розділу II вищевказаного Порядку). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається лише за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак навіть сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до положень ст.с15,16,18 ЦК України, ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, розгляд справи не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вважає, що для правильного застосування положень ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі перевіряються доводи боржника в повному обсязі й установлюється чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. На підставі викладеного, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3085 вчинений 14 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 14283,40 грн на підставі кредитного договору №2576975 від 17.11.2019 та стягнути з відповідача на її користь незаконно стягнені кошти у розмірі 5477,12 грн.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності.

Відповідач та треті особи, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до ст.128 ЦПК України, в суд не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань чи заяв не подали.

Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Банадиги В.В від 19.05.2021 ВП №65493757 відкрито виконавче провадження за виконавчим написом №3085 від 14.01.2021, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з позивача коштів в сумі 14283,40 грн за кредитним договором №2576975 від 17.11.2019, укладеним з ТОВ «Мілоан», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Згідно довідки про здійснення відрахувань та виплати від 30.06.2021, із заробітної плати позивача на підставі вказаної постанови утримано 5477,12 грн.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції Українивід 22лютого 2012року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Українивід 29червня 1999року №1172 (далі - Перелік).

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборго-ваності провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків п погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Відповідно до ст. 12,13,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Позивач в позовній заяві зазначає, що жодного кредитного договору з ТОВ «Мілоан» вона не укладала, тому , відповідно, не має жодних зобов?язань і перед ТОВ Фінансова компанія «Кредит Капітал», ні відповідач, ні третя особа жодних доказів, які б спростовували обставини зазначені в позовній заяві, суду не надали, суд прийшов до висновку, що виконавчий напис від 14.01.2021 №3085 року вчинений приватним нотаріусом Баршацьким І.В. з порушенням вимог Порядку вчинення виконавчого напису, тому такий виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що із заробітної плати позивача на виконання виконавчого напису на користь відповідача утримано 5477,12 грн, суд вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.18 ЦК України, ст.88 Закону «Про нотаріат», ст.12,13,81, 263-265 ЦПК України, районний суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» приватний нотаріус Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Виконавчий напис від 14.01.2021 №3085, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит Капітал» визнати таким, що не підлягає виконанню

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит Капітал» на користь ОСОБА_1 5477 грн 12 коп (п?ять тисяч чотириста сімдесят сім грн 12 коп) та 1362 грн судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду через районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 статті 358 цього Кодексу.

Головуючий