Провадження № 2-н/161/633/21
У Х В А Л А

22 червня 2021 року місто Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Присяжнюк Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2021 року на адресу суду надійшла вказана заява. В обґрунтування заяви заявник покликається на те, що він працював на посаді слюсаря-сантехніка, був звільнений 30 червня 2020 року, однак йому не виплачена заробітна плата у розмірі 43 636,32 грн.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Таким чином, судом видаються судові накази про нараховану, але невиплачену заробітну плату, тобто у розмірі, яка зазначена до виплати.

До заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Документи, що додаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження та аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні.

Судом установлено, що заявником до матеріалів заяви долучено розрахунковий лист за червень 2020 року, а із заявою про видачу судового наказу заявник звернувся у червня 2021 року, що свідчить про неактуальність зазначених даних. Крім того, у розрахунковому листі не зазначено суми заборгованості, яку просить стягнути заявник із товариства, а також розрахунковий лист містить рукописні написи.

Таким чином, на думку суду долучений до матеріалів заяви розрахунковий лист не є належним документом, який би свідчив про безспірність розміру нарахованої заробітної плати, яка підлягає стягненню у наказному провадженні.

Крім того, із поданої заяви неможливо встановити чи існує така заборгованість станом на день звернення заявника до суду із заявою про видачу судового наказу, та факт виникнення у заявника безспірного права грошової вимоги саме на ту суму, яка вказана у заяві про видачу судового наказу.

Згідно з положеннями ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст.161, ст.165, ст.167 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М.Присяжнюк