Справа № 409/1512/20
Провадження № 22-ц/810/957/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів Кострицького В.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства"Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк"

на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 листопада 2020 року ухваленого судом у складі судді Титова А.О.

у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 3505 від 02.11.2007 року

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Державнийощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

відповідач ОСОБА_1

третя особа ОСОБА_2

встановив:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором, який мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № 3505 від 02.11.2007 року ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 22000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,2 % на рік з терміном погашення не пізніше 02.11.2017 року. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 укладено іпотечний договір б/н від 02.11.2007 року, відповідно до п. 1.2 якого, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

Позивач свої зобов`язання передбачені кредитним договором виконав повністю та належним чином, а ОСОБА_2 в свою чергу не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом, чим порушив умови цього договору.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 листопада 2019 року по справі № 409/1173/19, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто солідарно на користь банку заборгованість за кредитним договором №3505 від 02.11.2007 року в розмірі 28 187, 37 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 17.12.2019 року.

Станом на 24.07.2020 року заборгованість за кредитом не погашена, вищевказане рішення суду відповідачем не виконане, що позивач вказує підтверджується виписками по рахункам позичальника.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 листопада 2020 року позов АТ«Державний ощадний банк України`в особі філії -Луганського обласного управління АТ«Ощадбанк» задоволено.

Звернуто стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 02.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Лутугинського районного нотаріального округу Луганської області Суперфін Б.М. зареєстрованого в реєстрі за № 4293, а саме: квартира під АДРЕСА_2 , яка складається: з 2 кімнат, житловою площею 26,4 кв.м., загальною площею 41,6 кв.м.; майно належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), - на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ Ощадбанк (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 36, ) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 3505 від 02.11.2007, укладеним з ОСОБА_2 , в розмірі 28 187,37 грн (двадцять вісім тисяч сто вісімдесят сім гривень 37 копійок), у тому числі: борг за кредитом в розмірі 12 063,81 грн; проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 01.11.2017 в розмірі 7 323,41 грн; інфляційні втрати з березня 2012 по жовтень 2018 за прострочення боргу за кредитом в розмірі 4 173,43 грн; інфляційні втрати з лютого 2012 по жовтень 2018 за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2 975,04 грн; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом з 03.10.2011 по 05.11.2018 в розмірі 863,59 грн; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.02.2012 по 05.05.2018 в розмірі 586,67 грн; пеня за прострочення сплати боргу за кредитом з 01.02.2012 по 08.09.2013 в розмірі 95,30 грн; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.12.2011 по 13.04.2014 в розмірі 106,12 грн.

Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та з урахуванням вимог Закону України "Про іпотеку" за початковою ціною, що має бути визначена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчихдій.

Рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру під АДРЕСА_2 , яка складається: з 2 кімнат, житловою площею 26,4 кв.м., загальною площею 41,6 кв.м.; майно належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), не підлягає виконанню на час дії заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, встановлених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Вирішено питання стосовно судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось з апеляційною скаргою в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, і порушення норм процесуального права, просить скасувати частково заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 листопада 2020 року в частині, що рішення не підлягає виконанню на час дії заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, встановлених Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

За доводами апеляційної скарги, судом не враховано, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби, а також те,що обмеження, визначені ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» повинні розглядатись державним виконавцем в межах процедури виконавчого провадження. Тому скаржник вважає, що суд не вирішує питання, щодо невиконання рішення самого суду.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином і в установленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції в частині зупинення його виконання на час дії мораторію, встановленого Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд врахував приписи ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року та вважав, що дане рішення у справі в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, встановлених у статті 9 Закону України № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

При цьому судом зауважено, що зупинення дії закону не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Суд встановив, що за кредитним договором №3505 від 02.11.2007 року позичальник ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 22000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,2 % на рік з терміном погашення не пізніше 02.11.2017 року.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою ОСОБА_1 укладений іпотечний договір б/н від 02.11.2007 року, відповідно до п. 1.2 якого, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .

Позивач свої зобов`язання передбачені кредитним договором виконав повністю та належним чином, а ОСОБА_2 в свою чергу не виконав зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом, чим порушив умови цього договору, в результаті чого виникла кредитна заборгованість.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 листопада 2019 року позовні вимоги АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, задоволені в повному обсязі.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 3505 від 02.11.2007 року станом на 05.11.2007 року в сумі 28 187,37 грн., у тому числі: борг за кредитом 12 063,81 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 01.11.2017 року 7 323,41 грн.; інфляційні втрати банку з березня 2012 року по жовтень 2018 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 4 173,43 грн.; інфляційні втрати банку з лютого 2012 року по жовтень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 2 975,04 грн.; три процента річних за прострочення сплати кредиту з 03.10.2011 по 05.11.2018 року 863,59 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.02.2012 по 05.05.2018 року 786,67 грн., пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.12.2011 по 13.04.2014 року в розмірі 106,12 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту з 01.02.2012 по 08.09.2013 року в розмірі 95,30 грн.

Рішення суду набрало законної сили 17.12.2019 року.

Станом на 24.07.2020 року вказане рішення суду не виконане, заборгованість не погашена.

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною першою статті 33Закону України«Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України, Голови Верховної Ради України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території України розпочато проведення антитерористичної операції.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Частиною першою цієї статті визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до частини четвертої статті 4Закону України«Про тимчасовізаходи наперіод проведенняантитерористичної операції» перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого до вказаного переліку включено також місто Луганськ.

Разом з тим, згідно із статтею 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку».

Відтак, враховуючи положення статті 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», цілеспрямовано введені державою з метою захисту прав громадян, які проживають на території України, на якій проводилась антитерористична операція, реалізація предмета іпотеки на прилюдних торгах, виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти, не може здійснюватися до закінчення дії цього Закону.

Самі по собі вказані норми закону є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду в частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах, виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти, протягом терміну дії Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не підлягає виконанню в силу вказаних правових норм, а не в силу рішення суду.

Підсумовуючи наведене, враховуючи правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах № 229/3587/16-ц від 31.07.2010 року, № 229/3903/16-ц від 08.07.2019 року, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції в оскаржуваній частині рішення є вірними, і не спростовуються доводами апеляційної скарги про те, що обмеження, визначені ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» повинні розглядатись державним виконавцем в межах процедури виконавчого провадження, а не судом.

Отже, рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального права.

Порушень норм процесуального права, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення в оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" залишити без задоволення.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 23 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови 05 березня 2021 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова