22-ц/804/1722/21
266/250/21

Єдиний унікальний номер 266/250/21
Номер провадження 22-ц/804/1722/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Биліни Т.І.,

суддів Лісового О.О., Лопатіної М.Ю.,

за участю секретаря Целовальник К.А.

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2021 року у складі суду Пантелєєва Д.Г., повний текст якого складено 09 квітня 2021 року, у цивільній справі про стягнення заборгованості за договором №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

13 січня 2021 року позивач ТОВ «Авентус Україна» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року.

Позовна заява, мотивована тим, що ТОВ «Авентус Україна» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ розпорядженням Національної комісії, як фінансова компанія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №426 від 28.02.2017 року. Товариством отримане свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК №870 від 28.02.2017 року та ліцензія на здійснення діяльності з наданням коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до розпорядження Нацкомфінпослуг №756 від 28.03.2017 року.

29.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та фізичною особою ОСОБА_1 укладено договір №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту через інформаційно - телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток.

Згідно кредитного договору товариством надано відповідачу кошти в сумі 12000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Переказ коштів, здійснено 29.11.2019 року, шляхом перерахування на банківську картку клієнта НОМЕР_1 , відкриту відповідачем в АТ «ПриватБанк».

Факт перерахування грошових коштів підтверджується Інформаційною довідкою від платіжного провайдера ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №4405-ВП від 29.12.2020 року, складеної у відповідності до вимог законодавства, яка містить усі необхідні реквізити, а саме платіжний провайдер має відповідну ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ.

Сторони погодили істотні умови кредитного договору, а саме строк договору 30 днів, знижену процентну ставку кредиту 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою (197,10 % річних) у межах строку надання позики та стандартну процентну ставку 1,80 % від суми позики за кожний день користування позикою (657,00 % річних). За умови невиконання договору, нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання, здійснило перерахунок коштів на банківську картку вказану відповідачем в заявці, однак останній договірні зобов`язання належним чином не виконав, а саме кошти в строк не повернув та не сплатив відсотки.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 29.12.2020 року заборгованість відповідача перед товариством складає 46616 грн., а саме: 12000 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 25152,00 грн. сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом; 4464,00 грн. штрафні санкції (штраф).

Таким чином, невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором призводить до порушення прав товариства як кредитора. У зв`язку з чим, просять стягнути заборгованість у сумі 41 616,00грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованість за договором №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року, у сумі 18480 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень. Вирішено питання щодо судового збору. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з розрахунку заборгованості за договором №1573307 від 29.11.2019 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та клієнтом ОСОБА_1 , а саме, що заборгованість відповідача станом на 29.12.2020 року перед позивачем за кредитом становить 12000 грн., розмір якої визнав відповідач.

Частково задовольняючи вимоги в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу повинні були бути нараховуватись проценти (відсотки) за користування позикою з 28.12.2019 року по 26.01.2020 року за стандартною процентною ставкою, яка становить 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою. Нарахування відсотків після 26.01.2020 року є безпідставним внаслідок спливу дії договору.

Суд першої інстанції стягнув заборгованість по відсоткам за період з 28.12.2019 року по 26.01.2020 року у розмірі 6480 грн. (12000/100%*1,80%*30 днів), тобто в межах дії нового строку повернення позики за договором. Відповідач вказаний висновок не спростовував та не оскаржував.

Відмовляючи в задоволенні вимог в частині стягнення штрафних санкцій (штрафу), суд першої інстанції виходив з ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а також, що на час розгляду справи в суді Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнятий.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з даним рішенням, позивач ТОВ «Авентус Україна» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в частині, що стосується вимог про стягнення заборгованості по нарахованим процентам та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 37 152грн, що складається: 12 000грн заборгованість за кредитом, 25 152грн сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом.

Апеляційна скарга мотивована тим, що паспорт споживчого кредиту, який долучено до матеріалів справи, містить інформацію про реальну річну процентну ставку, та підтверджує ознайомлення з ним Заявника про що свідчить його підпис.

Підтвердженням відповідачем своєї повної обізнаності та згоди з усіма істотними умовами кредитного договору та ознайомлення з правилами прийняття пропозиції (оферти) свідчить натиснута ним кнопка «погоджуюсь» у Особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало для нього засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду, який він ввів та цим самим підтвердив підписання Кредитного договору згідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

27.12.2019 року через Особистий кабінет відповідачем було ініційовано продовження строку користування кредитом до 26.01.2020 року шляхом вибору в особистому кабінеті опції «Продовжити кредит» з натисканням відповідної клавіши з одночасним ініціюванням платежу на користь позивача у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів.

Отже, у зв`язку з продовженням строку користування позикою нарахування процентів з 29.12.2019 року здійснювалось за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,80%, що передбачено умовами Договору.

Проте, після здійснення продовження строку користування кредитними коштами, відповідачем не було виконано прийняте зобов`язання.

Враховуючи порушення відповідачем строків виконання зобов`язань протягом пільгового періоду з 1 по 3 день, а саме з 27.01.2020 року по 29.01.2020 року, нарахування процентів за п.3.6, 3.6.1 Договору, не здійснювалося.

Внаслідок невиконання відповідачем прийнятих зобов`язань заборгованість за позикою визнано проблемною та враховуючи умови п.3.6.2 Договору з 30.01.2020 року по 25.04.2020 року позивачем відновлено щоденне нарахування процентів за користування Кредитом.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що відповідач є клієнтом позивача з 15.06.2019 року та до оспорюваного договору уклав ще п`ять кредитних договорів, які успішно закрив, виконавши зобов`язання за кредитними договорами, а отже, і перед укладанням даного договору був ознайомлений з правилами, умовами кредитного договору та строком нарахування процентів внаслідок невиконання зобов`язань передбачених Договором.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник позивача ТОВ «Авентус Україна», відповідач ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він заперечував проти її задоволення. Свою позицію обґрунтував тим, що внаслідок здійснення платежу 27.12.2019 року по погашенню відсотків в сумі 1879,20 грн. він не здійснював пролонгацію терміну погашення боргу, оскільки цей термін повинен був настати з 29.12.2019 року, а тому його борг дорівнює 12000грн. на який позивач мав право нарахувати грошову суму відповідно до положень ст.625 ЦК України, а не відсотки передбачені умовами договору. Як вбачається із наданої до позову копії Договору №1573307 від 29.11.2019 року, він викладений на 4-х аркушах, але його підпису ні власноруч зробленого ні електронного на першому та другому аркуші немає, тому відсутні докази, що саме з цими умовами він ознайомлювався та давав згоду на їх виконання.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено хоча і у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини, проте знову ж таки не повні.

Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

На підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 року за №756, ТОВ «Авентус Україна» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів).

Між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 29.11.2019 року в електронному вигляді укладено договір №1573307 про надання споживчого кредиту у розмірі 12000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта. ОСОБА_1 зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за її користування. Строк дії позики терміном 30 днів. і діє за домовленістю сторонами до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 1.3 та підпунктів до нього, сторони погодили фіксовану проценту ставку за користування позикою, а саме: знижену процентну ставку - 0,54 % від суми позики за кожен день користування позикою (197,10% річних) у межах строку надання позики, зазначеного у пункті 1.2 цього договору та стандартну процентну ставку - 1,80 % від суми позики за кожен день користування позикою (657,00% річних). При цьому, визначено, що стандартна процента ставка застосовується згідно з пунктами 1.7,3.4,3.6.2 договору.

Згідно п.1.4 договору загальна вартість позики за заниженою ставкою складає 116,20 % від суми позики або 13944 грн. та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою 16,20 % від суми позики або 1944 грн.

З розрахунку заборгованості за договором №1573307 від 29.11.2019 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та клієнтом ОСОБА_1 вбачається, що заборгованість відповідача станом на 29.12.2020 року перед позивачем за кредитом становить 12000 грн., розмір якої визнав відповідач.

Зі змісту п.1.6 договору випливає, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою.

З п.1.7 договору вбачається, що після вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6 цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше ніж 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно пунктом 1.6 цього договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення позики відображається у особистому кабінеті клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою.

Відповідно до довідки про розрахунки за договором №1573307 від 29.11.2019 року ОСОБА_1 від позивача 29.11.2019 року отримано кошти у розмірі 12000 грн. В рахунок погашення процентів 27.12.2019 року відповідачем на користь позивача здійснено сплату у розмірі 1879,20 грн.

Відповідно до умов договору, передбачених пунктами 1.6,1.7 зазначеного договору вказаний платіж свідчить про подачу клієнтом заяви про подовження термінів погашення боргу з 28.12.2019 року та дорівнює 30 днів.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 15 та ст.16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що договір було оформлено у електронній формі, шляхом створення (формування) електронних документів а його підписання здійснено з використанням електронного цифрового підпису за допомогою одноразового ідентифікатора.

Правовий статус електронного документа та їх копій визначено Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» за № 851-IV від 22.03.2003 р. Згідно статті 8 цього закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Правовий статус електронного цифрового підпису встановлено Законом України «Про електронний цифровий підпис» за № 852-IV від 22.03.2003 р. Статтею 3 вище зазначеного закону передбачено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Підписавши 29.11.2019 року договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20).

Вказаних висновків дійшов суд першої інстанції з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з нарахуванням судом першої інстанції заборгованості по відсоткам по стандартній відсотковій ставці за період з 28.12.2019 року по 26.01.2020 рік в сумі 6480,00грн.

Вказаний висновок визнав відповідач шляхом його не оскарження, незважаючи на те, що нарахування відсотків відбулося після 29.12.2019 року по стандартній відсотковій ставці, а не на підставі ст.625ЦК України, як ним зазначалося у відзиві на апеляційну скаргу.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що «зі спливом визначеного договором строку кредитування припинилося право позивача нараховувати визначені умовами договору проценти за користування позикою, то їх нарахування після 26.01.2020 року є безпідставним».

Суд першої інстанції не дослідив належним чином обставини справи та умови укладеного договору, оскільки після здійснення відповідачем продовження строку користування кредитом, останнім не було виконано зобов`язання в повному обсязі на вище зазначених умовах договору.

Враховуючи порушення відповідачем строків виконання зобов`язань за договором після 26.01.2020 року, у відповідності до п.3.6, 3.6.1 Договору, протягом пільгового періоду з 1 по 3 день прострочення виконання зобов`язань відповідачем, нарахування відсотків не здійснювалося, що підтверджено розрахунком за період з 27.01.2020 року по 29.01.2020 року.

З пункту 3.6.2 укладеного сторонами договору вбачається, що з четвертого дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 днів.

Оскільки відповідач не надав доказів погашення заборгованості за період з 27.01.2020 року та протягом наступних 90 днів, вимоги позивача щодо нарахування стандартної відсоткової ставки на суму заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з розрахунком наведеним позивачем щодо стягнення з відповідача заборгованості по нарахованим та не сплаченим відсоткам за весь період користування кредитними коштами, а саме до 25.04.2020 року, що відповідає 25.152,00грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте не повно та не всебічно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, не правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив помилкове рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції повинно бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі в частині розміру та періоду стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та постановлено в цій частині нове, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за договором №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року, у сумі 25152,00грн.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, дотримуючись принципу пропорційності відшкодування судових витрат розміру задоволених вимог, які були задоволені на 79,7%, з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 4522,98грн.

Повний текст постанови виготовлено 12 липня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2021 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків та постановити нове, змінити в частині розміру судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», розташованого за адресою: 03062, м. Київ, пр. Перемоги. 90 А () заборгованість за відсотками за договором №1573307 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 29.11.2019 року, у сумі 25152,00грн (двадцять п`ять тисяч сто пятдесят дві) гривні, та судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 4522 (чотири тисячі п`ятсот двадцять дві)грн. 98коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: О.О. Лісовий

М.Ю. Лопатіна