Справа № 462/3142/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/811/3836/20 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2020 року старший державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Горбатюк М.Б. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні в Залізничному відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавче провадження № 55971752 з виконання виконавчого листа № 462/3142/15-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 19 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 82 041,99 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, судового збору у розмірі 820,42 грн. та 243,60 грн., витрат на проведення експертизи в розмірі 2000 грн., а всього 87106,01 грн. Стверджує, що під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що в боржника відсутнє нерухоме та рухоме майно, а також він не отримує доходів за трудовими та цивільно-правовими договорами. Зазначає, що постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 29 травня 2019 року накладено арешт на кошти боржника, однак згідно відомостей з банківських установ, відкритих банківських рахунків ОСОБА_1 не має. Вказує, що неодноразово на адресу боржника надсилалися виклики про явку до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, незважаючи на те, що виклик державного виконавця він отримав. Звертає увагу, що жодних дій на виконання рішення суду та погашення боргу боржником не вчинено, не повідомлено про поважні причини невиконання рішення суду, а також відсутнє звернення боржника до суду у встановленому порядку за розстрочкою або відстрочкою виконання рішення суду. З наведених підстав просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього відповідно до виконавчого листа № 462/3142/15-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 19 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 82 041,99 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, судового збору у розмірі 820,42 грн. та 243,60 грн., витрат на проведення експертизи в розмірі 2000 грн., а всього 87106,01 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2020 року подання старший державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Горбатюк М.Б. задоволено.

Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року, на підставі якого видано виконавчий лист № 462/3142/15-ц від 19 січня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 82 041,99 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, судового збору у розмірі 820,42 грн. та 243,60 грн., витрат на проведення експертизи в розмірі 2000 грн., а всього 87106,01 грн.

Ухвалу суду оскаржив представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт стверджує, що законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження права виїзду за межі України не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Зазначає, що поклавши в основу судового рішення подання державного виконавця, в якому міститься лише перелік дій, які він здійснив в процесі виконання судового рішення, суд не проаналізував фактичні обставини справи в контексті національного та міжнародного законодавства, а сам по собі перелік дій державного виконавця не може бути підставою для обмеження у праві виїзду боржника за межі України. Вказує, що ОСОБА_1 не отримував жодних постанов чи актів державного виконавця щодо виконавчого провадження відносно нього, в тому числі як і не отримував постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того складений державним виконавцем акт від 11 лютого 2020 року про відсутність боржника за адресою реєстрації, однак незважаючи на встановлений факт відсутності боржника за адресою реєстрації, державний виконавець продовжував надсилати кореспонденцію саме на цю адресу і не здійснював жодних дій з метою проведення розшуку боржника. Таким чином, ОСОБА_1 не отримував та не міг отримувати викликів державного виконавця, як і всіх інших документів, надісланих йому. Вважає, що відсутня підстава для обмеження права виїзду за кордон взагалі, оскільки накладено арешт та оголошена заборона на відчуження рухомого та нерухомого майна, а тому виїзд за кордон боржника не може бути перешкодою для реалізації нерухомого майна в порядку, передбаченому законодавством. Наголошує, що суд не достатньо аргументував необхідність застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, а державним виконавцем ге доведено, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Горбатюк М.Б. та тимчасово обмежуючи ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з того, що божник ухиляється від виконання судового рішення, не з`являється на виклики державного виконавця, що є підставою для задоволення подання.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосовано судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 чинного Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашенням заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 82041,99 грн. матеріальної шкоди; 2000 грн. моральної шкоди; судовий збір у розмірі 820,42 грн. та 243,60 грн.; витрати на проведення експертизи в розмірі 2000 грн., а всього 87106,01 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2016 року заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 березня 2016 року залишено без змін.

На виконання заочного рішення суду Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 462/3142/15-ц від 19 січня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 82041,99 грн. матеріальної шкоди; 2000 грн. моральної шкоди; судовий збір у розмірі 820,42 грн. та 243,60 грн.; витрати на проведення експертизи в розмірі 2000 грн., а всього 87106,01 грн.

Постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 14 березня 2018 року відкрито виконавче провадження № 55971752 з виконання виконавчого листа № 462/3142/15-ц від 19 січня 2017 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

В той же день копію постави про відкриття виконавчого провадження надіслано на адресу ОСОБА_1 , однак в матеріалах справи відсутні докази отримання такої боржником.

Постановою державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 16 березня 2018 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 96017.61 грн.

Постановою старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 12 квітня 2019 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках та належить ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 96216.61 грн.

Державним виконавцем на адресу боржника неодноразово надсилалися виклики державного виконавця із зобов`язанням з`явитися до державного виконавця та надати пояснення за фактом невиконання рішення суду, повідомлення про заходи, що вживаються з метою його виконання, достовірні відомості про наявні у нього кошти та майно.

Зокрема в матеріалах справи містяться виклики державного виконавця від 16.03.2018, 10.04.2019, 19.07.2019, 06.12.2019 та 19.06.2020.

Копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 403 підтверджується, що 22 липня 2019 року ОСОБА_1 отримав виклик державного виконавця від 19.07.2019 року із зобов`язанням з`явитися до державного виконавця о 09 год. 00 хв. 26 липня 2019 року, однак за викликом не з`явився.

Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували отримання боржником інших викликів державного виконавця, що свідчить про відсутність ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього державним виконавцем у вищезазначених викликах.

З довідки № 02-04/ Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області вбачається, що ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 від 20.02.2015, орган 4602 (т. 1 а.с. 184).

Згідно з витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» № 0.184-27620/0/15-19 від 31.07.2019, наданим Державною прикордонною службою України, ОСОБА_1 за період 2018-2019 років неодноразово перетинав державний кордон України, зокрема перебував за кордоном у період з 08.01.2019 по 09.01.2019, з 03.02.2019 по 04.02.2019, з 10.04.2019 по 13.04.2019, з 09.05.2019 по 10.05.2019, з 23.05.2019 по 24.05.2019, з 27.06.2019 по 29.06.2019 року (т. 1 а.с. 186).

В поданні про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець, як на підставу для задоволення подання, посилався на ухилення ОСОБА_6 від виконання рішення суду.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України громадян України» від 21.01.1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежене у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, зі змісту вищезазначених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших громадян.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь - які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України державний виконавець не надав суду належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього обов`язків з виконання рішення суду.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, зокрема, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Горбатюк М.Б. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, за відсутності доказів ухилення від виконання зобов`язань, подання не може бути задоволено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2020 року скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні подання старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Горбатюк М.Б. відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.06.2021 року.

Головуючий: Шеремета Н. О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.