РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участю секретаря судового засідання Буга Р.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 Жмеринського міськрайонного суду у режимі відео конференції з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Форінт" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договору дарування житлового будинку, договору дарування земельної ділянки та припинення права власності, -

приходить до такого.

Позиція позивача

Представник позивача адвокат Думітращук В.А. 19 лютого 2021 року звертається до суду з цим позовом, в якому просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,2196 га від 25 липня 2013 року, які розташовані по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також припинити право власності останньої на це нерухоме майно (а.с.1-4).

27 квітня 2021 року представник позивача подає до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просить визнати недійсним договір дарування вказаного житлового будинку, а також визнати недійсним договір дарування вказаної земельної ділянки, оскільки це було два договори, а також припинити право власності ОСОБА_4 на це нерухоме майно (а.с.180-184).

Свою позицію мотивує тим, що відповідачі, знаючи про свої зобов`язання щодо сплати кредитної заборгованості на користь банку «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Форінт», уклали оспорювані договори з метою недопущення арешту будинку та земельної ділянки та примусової їх реалізації в межах відкритого виконавчого провадження.

На підтвердження своєї позиції представник позивача надає копії рішення суду про стягнення з відповідачів боргу на користь «Райффайзен Банку Аваль», виконавчого листа, ухвали про заміну стягувача, постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про заміну сторони виконавчого провадження, постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, акту про реалізацію предмета іпотеки, інформацію з Державного реєстру речових прав.

У судовому засіданні представник позивача підтримує позов ТОВ. Пояснює, що вказані договори були укладені ОСОБА_2 неправомірно, після ухвалення судом рішення про стягнення з неї заборгованості та безпосередньо в день відкриття виконавчого провадження 25 липня 2013 року. Вони не спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, а укладені виключно з метою уникнути реалізації в межах виконавчого провадження. Про ці договори ТОВ стало відомо 5 лютого 2021 року після отримання розширеної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав. Просить також стягнути з відповідачів на користь ТОВ судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5675 грн.

Позиція відповідачів

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою позицію щодо позову не виклали, відзив на позов не надали.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Позов поданий до суду 19 лютого 2021 року (а.с.1).

Разом з позовом поступила заява представника позивача про витребування доказів та забезпечення позову (а.с.31-34).

Суддя 22 лютого 2021 року виніс ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (а.с.40).

22 лютого 2021 року суд виніс ухвалу щодо забезпечення позову та витребування доказів (а.с.41).

25 лютого 2021 року до суду поступила заява представника позивача про проведення судового засідання у режимі відео конференції (а.с.49), яка ухвалою суду від 11 березня 2021 року задоволена (а.с.56).

2 березня 2021 року до суду поступила заява представника позивача про витребування доказів (а.с.50-51).

23 березня 2021 року до суду поступило клопотання представника позивача про відкладення судового засідання (а.с.62).

23 березня 2021 року судом винесені ухвали про залишення без задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів та відкладене судове засідання у зв`язку з першою неявкою відповідачів у судове засідання.

Заява представника позивача про видачу копії ухвали суду поступила 25 березня 2021 року (а.с.69).

29 березня 2021 року до суду поступило клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.74-76).

29 березня 2021 року винесена ухвала про виправлення описки в ухвалі від 22 лютого 2021 року (а.с.88).

9 квітня 2021 року до суду поступила заява представника позивача про проведення судового засідання у режимі відео конференції (а.с.94), яка ухвалою суду від 14 квітня 2021 року задоволена (а.с.100).

23 квітня 2021 року поступило до суду клопотання представника позивача про доручення доказів у справі (а.с.107-178).

27 квітня 2021 року до суду поступила заява представника позивача про зміну предмета позову (а.с.180-185).

28 квітня 2021 року поступило клопотання представника позивача про перенесення судового засідання (а.с.190).

Ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду на 9 липня 2021 року винесена судом 3 червня 2021 року (а.с.197).

Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин

Перед тим, як перейти до правового оцінювання спірних правовідносин, суд вважає за необхідне спочатку окреслити предмет спору та визначити питання, на які потрібно відповісти в межах розгляду цієї справи.

Рішенням Староміського районного суду м.Вінниці від 21 вересня 2012 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу. Ухвалено стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`в особі Вінницької обласної дирекції заборгованість за кредитним договором №010/03-11/728 від 06 грудня 2007 року в розмірі 81 030,33 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 28 травня 2012 року становить 647 634,91 грн, основної суми кредиту, 7 660,58 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 28 травня 2012 року становить 61 227,19 грн, відсотків за користування кредитом та 12 554,54 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату відсотків. Також рішенням стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 010/03-11/258 від 15 вересня 2008 року в розмірі 747 837, 77 грн основної суми кредиту, 200 449,24 грн відсотків за користування кредитом та 23 224,23 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату відсотків. Також рішенням стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції витрати, пов`язані з сплатою судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять ) грн (а.с.8).

На підставі цього рішення, яке набуло законної сили 2 жовтня 2012 року, 26 грудня 2012 року судом був виданий виконавчий лист про стягнення цих сум, що видно з фотокопії виконавчого листа (а.с.11).

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції Лановим В.В. відкрите виконавче провадження про стягнення боргу в розмірі 1692927,88 грн (а.с.15).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2018 року замінено стягувача у вказаному вище виконавчому листі з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на правонаступника «Фінансова компанія «Форінт» (а.с.13).

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Паламарчуком В.В. 20 грудня 2018 року винесена постанова про заміну сторони виконавчого провадження (а.с.16).

Згідно з актом від 22 квітня 2019 року «Про реалізацію предмета іпотеки» в цей день на електронних торгах відбулась реалізація нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 на суму 1700294,80 грн (а.с.20-21).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, яка сформована 5 лютого 2021 року, власником земельної ділянки та житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 на підставі договорів дарування від 25 липня 2013 року (а.с.22-30, 36-37).

Згідно з інформацією першого заступника міського голови від 1 березня 2021 року, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані по АДРЕСА_1 (а.с.53-55).

З договору дарування земельної ділянки від 25 липня 2013 року видно, що ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,2196 га по АДРЕСА_1 . На цій земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 25 липня 2013 року. Дарування проводиться за згодою чоловіка ОСОБА_3 (а.с.160-161).

З договору дарування житлового будинку від 25 липня 2013 року видно, що ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . Дарування проводиться за згодою чоловіка ОСОБА_3 (а.с.175-176).

Отже, предметом позову в даному випадку є визнання договорів дарування недійсними з тих підстав, що вони укладені без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Тобто є фіктивними. Предметом спору являються житловий будинок та земельна ділянка, з приводу відчуження яких і виник спір.

Суду слід встановити, чи були спрямовані оспорювані договори дарування на реальне настання правових наслідків, що ними обумовлені.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

Згідно зі статтею 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (Згідно зі статтею 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці. Недійсність договору як приватноправова категорія, покликана не допускати або присікти порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Для визнання правочину фіктивним суд повинен встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Висновки суду

Отже, приймаючи до уваги наявність рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 загалом 1692927,88 грн та виконавчого провадження, невиконання нею рішення суду, реєстрація та фактичне проживання усіх відповідачів у подарованому будинку на час розгляду справи, отримання ними судових повісток по цій адресі, а також укладення договорів дарування в день відкриття згаданого виконавчого провадження, родинні стосунки ОСОБА_2 , яка є матір`ю обдарованої ОСОБА_4 , суд вважає доведеним той факт, що сторони вчинили такі правочини лише для виду, знаючи заздалегідь, що вони не будуть виконані.

Суд також вважає, що така протизаконна ціль, як укладення ОСОБА_2 договору дарування майна зі своєю дочкою ОСОБА_4 з метою приховання житлового будинку та земельної ділянки від звернення на них стягнення в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і його слід визнати недійсним.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Судові витрати позивача на суму 5675 грн підтверджуються квитанціями про сплату судового збору і підлягають стягненню з відповідачів солідарно на користь товариства (а.с.5, 35, 185).

Керуючись статтями и259, 263 ЦПК України, на підставі статей 16, 202, 203, 215, 234, 717 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Форінт" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договору дарування житлового будинку, договору дарування земельної ділянки та припинення права власності - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування від 25 липня 2013 року житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Драчевською Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 1499.

Припинити право власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним договір дарування від 25 липня 2013 року земельної ділянки площею 0,2196 га, кадастровий номер :00:003:0442, по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Драчевською Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 1501.

Припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,2196 га, кадастровий номер :00:003:0442, по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Форінт" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 16 липня 2021 року.

Ім`я (найменування) сторін

Позивач ТОВ "Фінансова компанія "Форінт", вул.Московська, 32/2 м.Київ, .

Представник позивача Думітращук Вікторія Анатоліївна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю видане 5 лютого 2018 року на підставі рішення Ради адвокатів Хмельницької області від 10 січня 2018 року № 1-2.1/18.

Відповідачі : ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ; ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ; ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Головуючий суддя Костянтин Шепель