Справа № 524/2571/16-ц
Провадження №2/524/2/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2021 рокуАвтозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

за участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Кременчуці цивільну справу за об`єднаними в одне провадження позовом Акціонерного товариства «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «КБ «ПриватБанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг від нечесної підприємницької практики АТ КБ «ПриватБанк», про визнання кредитного договору № б/н від 31.10.2011 року неукладеним

УСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», після перейменування - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк, АТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 31.10.2011 року. Уточнивши позовні вимоги, Банк просив суд стягнути з відповідача на свого користь заборгованість, яка станом на 28 лютого 2017 року складає 53 106 грн. 87 коп.

Позов Банку мотивовано тим, що 31.10.2011 ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ «ПриватБанк», згідно якої отримав кредитну картку - «Універсальна картка». ОСОБА_2 своїм підписом в анкеті заяві засвідчив, що він згодний з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. та він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг і регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.

22.04.2013 року ОСОБА_2 було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів», відповідно до Тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 18 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак ОСОБА_2 умови договору не виконує та кошти не повертає. Банк просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору б/н від 31.10.2011 року, яка станом на 28.02.2017 року становить 53 106 грн 87 коп. і складається з:

-13 749 грн 07 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту,

-35 688 грн 85 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом,

-2 050 грн 00 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання та нарахована комісія,

а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

-500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина),

-1 118 грн 95 коп. - штраф (процентна складова).

У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до Банку; просив суд визнати кредитний договір № б/н від 31.10.2011 року неукладеним та визнати неіснуючими зобов`язань та заборгованості за договором № б/н від 31.10.2011 року (а.с. 176-185 том 1). Зустрічні вимоги обґрунтував тим, що оскільки анкета-заява від 31.10.2011 року за № 255337685 не містить «поле» для реєстрації номеру виданої/отриманої картки/карток, ПІН-конверта та підпису клієнта, вона не може бути доказом отримання ним будь-якої картки від ПА КБ «ПриватБанк» взагалі.

31.10.2011 року ним була отримана лише «Платіжна картка», а «Кредитку «Універсальну» він відмовився отримувати та залишив її у банку.

Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть вважатись складовою частиною спірного кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви.

Щодо довідки банку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» № 250923373 від 31.10.2011 року, ОСОБА_2 зазначав, що довідка завірена лише представником банку - Бордюгом С.Д. , тому даний документ не відноситься до даного спору і не зможе бути взятий судом до уваги при розгляді справи. Крім того, ОСОБА_2 зауважив, що довідка - це інформаційний документ, розроблений не ідентифікованою фінансовою установою, відповідно до вимог Постанови НБУ № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», який надається клієнту перед укладанням з банком правочину. Ухвалою судді від 22.04.2016 року у справі відкрито провадження.

Ухвалою суду від 22.03.2017 року задоволено клопотання ОСОБА_2 , у справі витребувано докази; відмовлено у задоволенні клопотання про об`єднання в одне провадження даної справи зі справою № 524/2571/16-ц.

Ухвалою суду від 20.06.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про об`єднання в одне провадження даної справи зі справою № 524/1780/17, провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 524/1780/17 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача.

Ухвалою суду від 30.03.2018 року у справі поновлено провадження.

Ухвалою суду від 03.05.2018 року клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі до закінчення досудового розслідування кримінального провадження № 0004029 від 16.11.2017 року залишено без задоволення; прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до банку про захист порушеного права споживача фінансових послуг від нечесної підприємницької практики ПАТ КБ «ПриватБанк», визнання кредитного договору № б/н від 31.10.2011 року неукладеним; об`єднано в одне провадження первісний позов банку із зустрічним позовом ОСОБА_2 ; відповідно до ч. 4 ст. 193 ЦПК України постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19.10.2018 року підготовчий розгляд справи закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.12.2018 року провадження у справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 754/13763/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 14.06.2019 року у справі провадження поновлено.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позові вимоги підтримала, просила суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором, яка станом на 28.02.2017 року становить 53 106 грн 87 коп. Суду пояснила, що заява та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифи, що розміщені на офіційному сайті Банку, складають договір про надання банківських послуг. Банком дотримані усі умови щодо відкриття карткового рахунку, а виписка по рахунку підтверджує факт користування ОСОБА_2 кредитними коштами, а саме операції щодо зняття готівки в банкоматі, розрахування за товари та послуги, операції щодо повернення кредитних коштів.

Представник також звертала увагу суду на те, що умови кредитування передбачалися Довідкою, яка 31.10.2011 року була підписана ОСОБА_2 .

Проти задоволення зустрічного позову представник заперечувала (а.с. 12-27 том 2, а.с. 56-63 том 2), зазначала про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 проти позовних вимог банку заперечував (а.с. 49-56 том 1, а.с. 86-88 том 1, а.с. 147-151 том 1, а.с. 188-203 том 2), стверджував, що є клієнтом банку з 17.07.2003 року, а користувачем платіжних карток - з 29.01.2010 року. Вважав, що він з банком не укладав кредитного договору від 31.10.2011 року. заперечував факт отримання ним кредитної картки «Універсальна Gold 55 днів» та користування кредитними коштами. Просив суд визнати кредитний договір № б/н від 31.10.2011 року неукладеним та визнати неіснуючими зобов`язання та заборгованості за договором № б/н від 31.10.2011 року, а у позові банку - відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи:

31.10.2011 ОСОБА_2 звернувся до Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ «ПриватБанк» (а.с. 4 том 1).

Своїм підписом в анкеті-заяві ОСОБА_2 засвідчив, що він згодний з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. та він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг і регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку.

Вказану анкету-заяву відповідач підписав власноручно, що також підтвердив під час судового розгляду.

Також 31.10.2011 року ОСОБА_2 підписав довідку про умови кредитування (а.с. 73 том 1).

22.04.2013 року ОСОБА_2 було переоформлено картку - кредитку «Універсальна» на престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів» № НОМЕР_1 .

Картка перевипускалась декілька разів, що підтверджується довідкою банку (а.с. 240 том 1, а.с. 151 том 3). Перевипуск карти не являється укладенням нового кредитного договору та приєднується до основного рахунку клієнта.

Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці.

22.04.2013 на картку № НОМЕР_1 встановлено кредитний ліміт в розмірі 300 грн 00 коп., який згодом збільшився до 18 000 грн 00 коп. 21.08.2015 року розмір кредитного ліміту зменшено до 13 750 грн 00 коп. (а.с. 150, том 3).

Кредитною карткою відповідач почав користуватися 25.12.2013 року (а.с. 235 том 1, а.с. 151 - зворот том 3).

Факт отримання та користування кредитними картками підтверджується банківською випискою по картковим рахункам (а.с. 235-239 том 1, а.с. 147-149 том 3).

Надана банківська виписка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку - баланс станом на проведення фінансової транзакції, всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 28.02.2017 року становить 53 106 грн 87 коп., з яких:

-13 749 грн 07 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту,

-35 688 грн 85 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом,

-2 050 грн 00 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання та нарахована комісія,

а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

-500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина),

-1 118 грн 95 коп. - штраф (процентна складова).

Вирішуючи спір, суд враховує наступне:

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У заяві позичальника від 31 жовтня 2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

До матеріалів справи представником банку додано в якості доказу довідку серії № 250923373 про умови кредитування, яка датована 31.10.2011 року з наявним підписом відповідача (а.с. 73 том 1). Вказана довідка містить умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» до договору № SAMDN5016.

Пояснення представника позивача, що номер зазначений у довідці SAMDN5016 не є номером договору, а відноситься до технічної нумерації активу та використовується тільки у внутрішніх сервісах банку з метою ідентифікації, належно не підтверджені. Окрім того, довідка містить посилання на тип картки «Master Card Mass». Дані про те, що ОСОБА_2 видавалася картка цього типу в матеріалах справи відсутні. Розрахунок заборгованості зроблений з урахуванням іншого розміру процентної ставки, ніж та, що зазначена у довідці.

Встановивши зазначені протиріччя, суд не може розглядати вказану довідку як додаток до договору № б/н від 31.10.2011 року.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, 35 688 грн 85 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 2 050 грн 00 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання та нарахована комісія, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1 118 грн 95 коп. - штраф (процентна складова).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31 жовтня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD» та «Універсальна GOLD mini» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD» та «Універсальна GOLD mini» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (31 жовтня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13 квітня 2016 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна GOLD» та «Універсальна GOLD mini» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 31 жовтня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Будь-яких належних доказів, які б підтверджували встановлення процентної ставки за кредитом в анкеті-заяві, порядок повернення кредитних коштів і сплати процентів, а також право банку на стягнення штрафів у разі порушення відповідачем зобов`язання, до суду не надано.

Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти, що підтверджується випискою по рахунку позичальника, не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 13 749 грн 07 коп.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом, нарахованою пенею за прострочене зобов`язання та комісією, а також штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Таким чином, з ОСОБА_2 слід стягнути в примусовому порядку суму непогашеного тіла кредиту в розмірі 13 749 грн 07 коп.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги, суд зазначає наступне:

ОСОБА_2 , користуючись послугами АТ КБ «ПриватБанк», використовував отримані кредитні картки та витрачав кредитні кошти на власні потреби в рамках встановленого кредитного ліміту, а тому немає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання кредитного договору № б/н від 31.10.2011 року неукладеним та про визнання неіснуючими зобов`язань та заборгованості за договором № б/н від 31.10.2011 року.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16-ц дійшов висновку, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

У грудні 2018 року ОСОБА_2 було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 231 том 2). На обґрунтування даної заяви відповідач за первісним позовом зазначив, що у заяві-анкеті від 31.10.2011 року не зазначено її строку дії, і сторонами не обумовлено цього строку. На думку відповідача, перебіг строку позовної давності по заяві-анкеті від 31.10.2011 року почався з наступного дня після її оформлення. Тому, на його думку, застосовуючи трирічний строк позовної давності, строк позовної давності заяві-анкеті від 31.10.2011 року - закінчився 31.10.2014 року, а з позовом до суду Банк звернувся лише у квітні 2016 року. ОСОБА_2 вважає що Банком пропущено строк позовної давності згідно до ст. 257 ЦПК України.

Суд не погоджується з тим, що банк пропустив строк позовної давності. Так, ОСОБА_2 уклав договір з банком 31.10.2011 року. 22.04.2013 року картку - кредитку «Універсальна» банк оформив відповідачу престижну кредитну картку «Універсальна Gold 55 днів» № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/17, яка згідно довідки банку (а.с. 151 том 3) була перевипущена 23.09.2014 року на картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 08/17. Факт отримання та користування вищевказаними кредитними картками підтверджується й банківською випискою по картковим рахункам. Отже, суд встановив, що картка перевипускалась. Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого клієнту рахунку. Картка може бути видана при звернення клієнта до установи банку, якщо термін її дії сплив, або її було загублено, або клас картки було підвищено у зв`язку з певними обставинами.

Перевипуск картки не є укладенням нового кредитного договору, у заповненні додаткових документів для перевипуску не має необхідності. Активація перевипущеної картки здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації на телефон клієнта.

Слід зауважити, що ОСОБА_2 користувався кредитними картками (перевипущеними картками), зокрема, знімав грошові кошти та здійснював поповнення готівковою у терміналах самообслуговування, що підтверджується випискою банку за договором.

Суд звертає увагу, що за увесь час користування картками відповідач за первісним позовом також частково сплачував заборгованість за кредитним договором.

Останні погашення по кредиту відбувались 09.06.2015 року у сумі 800 грн 00 коп. шляхом поповнення готівкою карти № НОМЕР_2 в терміналі самообслуговування за адресою АДРЕСА_1 , відділення банку (а.с. 149 том 3).

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою 13.04.2016 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. До того ж, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що строк позовної давності позивачем за первісним позовом АТ КБ «ПриватБанк» не пропущено.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 789 грн 49 коп.

На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму несплаченого тіла кредиту за кредитним договором № б/н від 31.10.2011 року в сумі 13 749 грн 07 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору № б/н від 31.10.2011 року неукладеним та про визнання неіснуючими зобов`язань та заборгованості за договором № б/н від 31.10.2011 року - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 789 грн 49 коп.

Сторони по справі:

-Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д).

- ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 20.01.2021 року.

Суддя Ж.О. Кривич