Справа № 134/1406/20
Провадження № 22-ц/801/555/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,

з участю секретаря судового засідання: Кузьменка Б. І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Близнюк Віктор Васильович, на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Зарічанського В. Г. в залі суду смт. Крижопіль Вінницької області, повний текст судового рішення складено 29 грудня 2020 року,

у цивільній справі № 134/1406/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання до вчинення дій,

встановив:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом в якому просить зобов`язати ОСОБА_1 не чинити їй будь-яких перешкод у користуванні 56/100 частиною житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , та не чинити будь-яких перешкод при проведенні ремонтно-будівельних робіт на виконання рішення Крижопільського районного суду від 04 березня 2019 року по улаштуванню окремих систем інженерних мереж електропостачання, водопостачання, опалення та каналізації, а також: влаштуванню дверного прорізу, подвійних дверей або заскленої веранди для входу у частину приміщення веранди 1-1; влаштуванню дверних прорізів між приміщеннями: веранди 1-1 та кімнати 1-4, кімнати 1-4 та кімнати 1-5; закладенню дверних прорізів між приміщеннями: коридору 1-3 та кімнати 1-4, коридору 1-3 та кімнати 1-5.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 липня 2006 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі РАЦС Крижопільського РУЮ Вінницької області. В шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилася донька - ОСОБА_3 , батьком якої є відповідач і записаний батьком в свідоцтві про народження дитини. Рішенням Крижопільського районного суду від 11 січня 2017 року шлюб між ними розірваний. Відповідно до рішення Крижопільського районного суду від 04 березня 2019 року розділено спільне сумісне майно, в тому числі і житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 . Згідно з вказаним рішення суду їй виділено в особисту власність частину житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , а саме: 1-1 Веранда (частина 56/100) - площею 5,7 кв.м, 1-3 Коридор - площею - 8,2 кв.м, 1-6 Санвузол - площею 6,1 кв.м, 1-7 Кухня - площею 14,7 кв.м; 1-8 Кімната- площею 14,2 кв.м, господарські будівлі - Літня кухня літ. «Б-1». Цим же рішенням суду встановлено, що для ізольованого користування виділеними дольовими частинами співвласників необхідно провести наступні ремонтно-будівельні роботи: влаштувати дверний проріз, подвійні двері або засклену веранду для входу у частину приміщення веранди 1-1; влаштувати дверні прорізи між приміщеннями: веранди 1-1 та кімнати 1-4, кімнати 1-4 та кімнати 1-5; закласти дверні прорізи між приміщеннями: коридору 1-3 та кімнати и1-4, коридору 1-3 та кімнати 1-5; співвласникам виконати ремонтно-будівельні роботи по улаштуванню окремих систем інженерних мереж електропостачання, водопостачання, опалення та каналізації.

Однак, відповідач сам не виконує рішення суду в частині проведення ремонтно-будівельних робіт і не дає можливості позивачу провести ці роботи, погрожуючи їй фізичним насильством, у зв`язку з чим у неї немає можливості проживати в частині будинку, яка є її особистою власністю, і вона вимушена проживати з дитиною на найманій квартирі.

В жовтні 2019 року для проведення вищевказаних ремонтно - будівельних робіт нею були придбані піноблоки та привезені до будинку АДРЕСА_1 , які були вивантажені та складені в літню кухню, яка є її особистою власністю.

18 жовтня 2019 року відповідач зірвав замок з її літньої кухні і вивіз звідти всі блоки, які перед цим були нею привезені. Блоки він завіз до її мами і сказав їй, що не дасть робити в будинку будь-які будівельні роботи. У зв`язку з чим вона зверталася до правоохоронних органів із заявою про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ст. 29, ст. 356, ч. 1 ст. 382 КК України. Однак заяви позивача залишилися без належного реагування, і вона до цього часу не має можливості користуватися своєю особистою власністю, а тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 , а саме: «Влаштування дверного прорізу, подвійних дверей або заскленої веранди для входу у частину приміщення веранди 1-1» та «Влаштування дверних прорізів між приміщеннями: веранди 1-1 та кімнати 1-4, кімнати 1-4 та кімнати 1-5» було залишено без розгляду за заявою позивача.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 будь-яких перешкод у користуванні 56/100 частиною житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , а саме: 1-1 Веранда - площею 5,7 кв.м, 1-3 Коридор - площею - 8.2 кв.м, 1-6 Санвузол - площею 6,1 кв.м, 1-7, Кухня - площею 14,7 кв.м; 1-8 Кімната - площею 14,2 кв.м, господарські будівлі - Літня кухня літ. «Б-1» та не чинити будь-яких перешкод при проведенні ремонтно-будівельних робіт на виконання рішення Крижопільського районного суду від 04 березня 2019 року по улаштуванню окремих систем інженерних мереж електропостачання, водопостачання, опалення та каналізації, а також: «Закладенню дверних прорізів між приміщеннями: коридору 1-3 та кімнати 1-4, коридору 1-3 та кімнати 1-5».

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 260 грн. 27 коп. витрат по оплаті судового збору та 1 000 грн. витрат за надання правової допомоги.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач своїми діями перешкоджає позивачу користуватись своєю власністю на свій розсуд. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач перешкоджає діям позивача по проведенню робіт по закладенню дверних прорізів.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Близнюк В. В., подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що зазначене рішення є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що зобов`язуючи відповідача не чинити позивачу будь-яких перешкод у користуванні 56/100 частиною житлового будинку та не чинити будь-яких перешкод при проведенні ремонтно-будівельних робіт на виконання рішення Крижопільського районного суду від 04 березня 2019 року в справі № 134/1275/17, суд фактично дозволив позивачу порушувати права і законні інтереси відповідача, зокрема на недоторканість власності та безпечні умови проживання, адже проведення неузгоджених будівельних робіт без відповідного проекту та дозволу загрожують руйнуванням всього будинку, а не лише частині будинку, що належить позивачу, оскільки мають спільні несучі конструкції стелі та даху. Як зазначено в оскаржуваному рішенні, суд вважає, що посилання відповідача на необхідність проведення технічного обстеження при реконструкції будинку є необґрунтованими і не стосуються предмету спору, оскільки закладення дверних прорізів не містить небезпеки щодо порушення цілісності будинку. Проте судом в ході всього судового розгляду не з`ясовано, чи мала позивач намір проводити будівельні роботи, якщо так, то які саме, і саме головне, чим це підтверджується. При постановленні рішення судом не встановлено, який саме обсяг та якою вартістю необхідно провести кожній із сторін (співвласникам). Проте влаштування дверного прорізу, подвійних дверей або веранди для виходу в частину приміщення веранди 1-1, влаштування дверних прорізів між приміщеннями веранди 1-1 та кімнати 14, кімнати 1-4 та кімнати 1-5, виконання ремонтно-будівельних робіт по улаштуванню окремих систем інженерних мереж електропостачання, водопостачання, опалення та каналізації, якраз передбачають втручання в несучі конструкції будинку та потребують отримання дозволів та погоджень.

У строк, встановлений апеляційним судом, від позивача ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Крижопільського районного суду від 11 січня 2017 року.

Рішенням Крижопільського районного суду від 04 березня 2019 року між сторонами розділено спільне сумісне майно, в тому числі і житловий будинок та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 (а. с. 9-13).

Згідно з вказаним рішенням суду позивачу виділено в особисту власність частину житлового будинку та господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , а саме: 1-1 Веранда (частина 56/100) - площею 5,7 кв.м, 1-3 Коридор - площею - 8,2 кв.м, 1-6 Санвузол - площею 6,1 кв.м, 1-7 Кухня - площею 14,7 кв.м; 1-8 Кімната - площею 14,2 кв.м, господарські будівлі - Літня кухня літ. «Б-1». Цим же рішенням суду встановлено, що для ізольованого користування виділеними дольовими частинами співвласників необхідно провести наступні ремонтно-будівельні роботи: влаштувати дверний проріз, подвійні двері або засклену веранду для входу у частину приміщення веранди 1-1; влаштувати дверні прорізи між приміщеннями: веранди 1-1 та кімнати 1-4, кімнати 1-4 та кімнати 1-5; закласти дверні прорізи між приміщеннями: коридору 1-3 та кімнати 1-4, коридору 1-3 та кімнати 1-5. Співвласникам виконати ремонтно-будівельні роботи по улаштуванню окремих систем інженерних мереж електропостачання, водопостачання, опалення та каналізації.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, керуючись нормами статей 391, 396 ЦК України, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач перешкоджає діям позивача по проведенню робіт по закладенню дверних прорізів.

При цьому суд вважає, що посилання відповідача на необхідність проведення технічного обстеження при реконструкції будинку є необґрунтованими і не стосуються предмету спору, оскільки закладення дверних прорізів не містить небезпеки щодо порушення цілісності будинку.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 не виконує рішення суду в частині будівельних робіт і перешкоджає ОСОБА_4 в проведенні таких робіт. В приміщеннях, які виділено рішенням суду в особисту власність позивачу зберігаються речі відповідача, що заважає користуватися та розпоряджатися належним позивачу майном та, відповідно, приступити по улаштуванню окремих систем інженерних мереж електропостачання, водопостачання, опалення та каналізації.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Отже доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, тому судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Близнюк Віктор Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 березня 2021 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

В. В. Сопрун