Справа № 523/3717/20
Провадження №2/523/1614/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2021 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Одеського ордена «Знак Пошани» заводу продовольчого машинобудування підприємство з колективною власністю заводу «Продмаш», Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп Плюс Сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла », за участю третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування розпорядження з приватизації житла, свідоцтва про право власності на житло, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Одеський орден «Знак Пошани» завод продовольчого машинобудування підприємство з колективною власністю заводу «Продмаш» (далі за текстом завод «Продмаш»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп Плюс Сервіс» (ТОВ «Темп Плюс Сервіс») звернулись до суду з позовними вимогами, в яких просять:

скасувати розпорядження органу приватизації №35244 від 03.05.1994р., яким передано ОСОБА_2 449/1000 частин квартири АДРЕСА_1 ;

скасувати свідоцтво про право власності на 449/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , виданого 05 травня 1994р. Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради;

витребувати майно - 449/1000 частин квартири АДРЕСА_1 від добросовісного набувача ОСОБА_1 ;

скасувати реєстрацію права власності на 449/1000 частин квартири АДРЕСА_1 ;

зареєструвати право власності на 449/1000 частин квартири АДРЕСА_1 за заводом « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Заява мотивована тим, що заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в цілому належить на праві власності багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 . Відтак, приватизація 449/1000 частин квартири АДРЕСА_2 відбулась з порушенням Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», яким передбачено право на приватизацію житла, яке перебуває в державній власності. На думку представника заводу «Продмаш» перехід права власності на квартири, які займають мешканці, є можливим на підставі укладання цивільно-правових договорів. Про порушення своїх прав, а саме про приватизацію квартири, завод дізнався під час проведення інвентаризації у березні 2017р.

Посилаючись на незаконну приватизацію, представник заводу «Продмаш» вказує, 449/1000 частин квартири вибуло з їхнього володіння поза їхньою волею, а відтак є підстави для витребування від добросовісного набувача, - ОСОБА_1 .

Протоколом загальних зборів №68 учасників заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 25 квітня 2014р., протоколу №1 загальних зборів засновників ТОВ «Темп плюс Сервіс» для створення статутного капіталу, у жовтні 2014р. у відповідність з актом-приймання-передачі від 01 жовтня 2014р. завод «Продмаш» передав, в ТОВ «Темп плюс Сервіс» прийняло до статутного капіталу домоволодіння АДРЕСА_2 в цілому з господарськими будівлями та спорудами, крім приміщень відчужених раніше. Відтак, Товариство на теперішній час не в змозі прийняти від заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » будинок АДРЕСА_2 в цілому, так як деякі квартири, в тому числі і 449/1000 частин квартири АДРЕСА_3 , вибули з власності поза волею заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позову заяву в якому він позовні вимоги не визнав, просить відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що завод «Продмаш» не є власником будинку АДРЕСА_2 , а відтак його права під час приватизації не були порушені.

Від ОСОБА_5 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла » не надходило відзиву та/або пояснень на позовні вимоги.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 письмові пояснення по справі не надавали.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 07.07.2020р. було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16.11.2020р. за клопотанням представника заводу «Продмаш» з КП «БТІ» ОМР була витребувана копія інвентаризаційної справи по спірній частині квартири, яка була фактично виконана 02.04.2021р.

Ухвалою суду від 18.05.2021р. підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи за участі сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Представники заводу «Продмаш» та ТОВ «Темп плюс Сервіс» в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять задовольнити.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 в судовому засіданні посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог просить відмовити в їх задоволенні. Крім того, в судовому засіданні представник просить застосувати наслідки пропуск строку позовної давності.

Інші учасники розгляду цивільної справи в призначене судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Заява про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надходило. Їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, встановив таке.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів №234 від 19.04.1991 року «Про правову реєстрацію в ОМБТІ будинків заводу «Продмаш» було вирішено зареєструвати в ОМБТІ будинки: проспект Добровольського, 41, 43, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_13 ; АДРЕСА_14 ; АДРЕСА_15 , АДРЕСА_15 ; АДРЕСА_16 .

26.02.2003р. Одеськім міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості було видано дублікат реєстраційного посвідчення, яким було посвідчено, що домоволодіння АДРЕСА_2 в цілому зареєстроване за заводом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі рішення виконкому Суворовської райради №234 від 19.04.1991р. і зареєстровано в реєстраційній книзі №1655-стор. 58-кн.12 м/с.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.03.2020р. будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 1940,0кв.м. в цілому зареєстрований за заводом «Продмаш» на підставі рішення №234 від 19.04.1991р. виконавчого комітету Суворовської райради народних депутатів м. Одеси.

Згідно розпорядження органу приватизації - КП «Міське агентство з приватизації житла» №35224 від 03.05.1994р. ОСОБА_2 було передано у приватну власність 449/1000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_1 , загальною площею 25,0кв.м.

На підставі вказаного розпорядження, Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 03.05.1994р. було видано свідоцтво про право власності на житло, яким було посвідчено право власності ОСОБА_2 на квартиру 449/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 25,0кв.м.

За договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б., реєстровий номер 6682, ОСОБА_2 подарував 449/1000 частин квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Інша 551/1000 частини квартири АДРЕСА_3 була відчужена заводом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у квітні 2004року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, реєстровий номер 2905.

Згідно акту приймання-передачі від 01.10.2014р. укладеного на виконання протоколу №68 загальних зборів учасників заводу «Продмаш» від 25 квітня 2014р., протоколу №1 загальних зборів засновників ТОВ «Темп плюс Сервіс» від 20.06.2014р. для створення статутного капіталу, завод «Продмаш» передав, в ТОВ «Темп плюс Сервіс» прийняло до статутного капіталу домоволодіння АДРЕСА_2 в цілому, та конкретні приміщення», а саме: по літ. «А» житловий будинок: кв. АДРЕСА_17 , 332/1000 частин кв. АДРЕСА_18 , сходові клітини І, ІІ, ІІІ, ІУ, У, УІ, УІІ, УІІІ, ІХ, Х, ХІІ, ХІІІ, горище ХІУ.

Відповідно до п. 1.1. Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.07.2017 року №2256-VII, Департамент міського господарства Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради. Департамент є правонаступником управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу міської ради.

Пунктом 1.7. зазначеного Положення, Департамент є уповноваженим органом з питань приватизації житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно з п.2.2.1 Статуту комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 07.07.2009 року № 4462-V, предметом діяльності КП «Міське агентство з приватизації житла» є підготовка і оформлення документів на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлові приміщення в гуртожитках.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі в частині скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло від 03.05.1994р. регулюється ЦК УРСР в редакції 1963р., ЦК України в редакції 2004р. та Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XII від 19 червня 1992 року.

Закон № 2482-XII в редакції на час видачі розпорядження та свідоцтва про право власності на житло визначав правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, його подальшого використання і утримання.

Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Згідно ст. 1 Закону № 2482-XII приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Відповідно до ст.3 Закону № 2482-XII приватизація здійснювалась шляхом:

безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю;

продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

За приписами ч.1 ст.145 ЦК УРСР якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України в редакції 2004р.).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України в редакції 2004р. якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Аналіз вказаних норм вказує на те, що об`єктом приватизації станом на 1994р. могли бути квартири, які використовувались громадянами на умовах найму, які в свою чергу були віднесені до державного житлового фонду.

Як було встановлено судом 449/1000 частин квартири АДРЕСА_1 були передані ОСОБА_2 у приватну власність на підставі розпорядження органу приватизації, на підставі якого УЖКГ Одеської міської ради видало свідоцтво про право власності на житло, в той час коли житловий будинок та квартира перебували у приватній власності заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відтак, оскільки спірна частина квартири станом на травень 1994р. не відносилась до державного житлового фонду, тому її приватизація була проведена всупереч нормам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». В зв`язку з чим видані на ім`я ОСОБА_2 розпорядження та свідоцтво про право власності на житло не можна вважати законними, так як порушують права заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », як власника квартири.

Суд не приймає до уваги заперечення ОСОБА_1 та його представника, оскільки такі спростовуються встановленими судом обставинами, зокрема тими, що підтверджують право власності заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на житловий будинок АДРЕСА_16 , право власності якого у встановленому законом порядку не скасовано.

Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про скасування розпорядження органу приватизації та свідоцтва про право власності на житло слід відмовити заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в зв`язку з пропуском строку позовної давності виходячи з наступного обґрунтування.

Відповідно до вимог ст.ст. 71,75,76,80 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. При цьому слід зазначити, що норми ЦК УРСР в редакції 1963р. в частині застосування наслідків пропуску строку позовної давності є імперативними для суду, тобто застосовуються судом незалежно від заяви сторони по справі.

Отже, перебіг позовної давності щодо вимог про скасування розпорядження та свідоцтва про право власності на житло слід обчислювати не з моменту видачі розпорядження, а від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Наявні у справі докази, зокрема продаж заводом «Продмаш» 551/1000 частина квартири АДРЕСА_3 у квітні 2004року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу іншим особам, об`єктивно вказують на те, що завод «Продмаш» повинен був бути обізнаним про зареєстроване право приватної власності ОСОБА_2 на 449/1000 частин квартири в зв`язку з її приватизацією ще у квітні 2004р.

Отже, наявні у справі докази вказують на те, що перебіг строку позовної давності розпочався в квітні 2004р. та закінчився у квітні 2007р. З позовними вимогами завод «Продмаш» звернувся до суду 10.03.2020р., тобто за збігом 16 років, а відтак з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у задоволенні позовних вимог в частині скасування розпорядження з приватизації житла та свідоцтва про право власності на житло.

В зв`язку з відмовою у задоволенні вказаних вище позовних вимог не підлягають і задоволенню, як похідні, і позовні вимоги про витребування майна, скасування реєстрації та реєстрації права власності.

Крім того, стосовно заявлених заводом «Продмаш» вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння то слід зазначити наступне.

Як було встановлено судом ОСОБА_2 14.02.1994р. звернувся до заступника директора заводу «Продмаш» Кутольваса Ю.П., в якій просив дати йому згоду на приватизацію належної йому квартири АДРЕСА_1 , на що отримав від погоджувальну резолюцію. Крім того, заява ОСОБА_2 про передачу йому у приватну власність квартири в порядку приватизації від 15.02.2014р. була завірена керівником підприємства по обслуговуванню житла та скріплена печаткою заводу «Продмаш». Аналогічно була завірена довідка про склад сім`ї наймача.

Встановлених судом таких обставин вказує на те, що 449/1000 частин квартири АДРЕСА_3 вибула з свідомої волі її власника, тобто заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а відтак виключає можливість заводу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у застосуванні правового механізму щодо витребування квартири від її добросовісного набувача - ОСОБА_1 в порядку ст.145 ЦК УРСР в ред. 1963р. та ст.388 ЦК України в ред. 2004р.

Посилання представника заводу «Продмаш» про те, що завод дізнався про приватизацію спірної квартири лише у 2017р. є хибними та судом до уваги не приймаються, так як спростовуються встановленими судом обставинами. Є безпідставними та не заслуговують на увагу посилання представника ОСОБА_1 про те, що завод дізнався про приватизацію із резолюції заступника директора заводу «Продмаш» ОСОБА_9 , який надав згоду на заяві про надання дозволу на приватизацію ОСОБА_2 , так як така зава була лише наміром на приватизацію.

Щодо позовних вимог ТОВ «Темп плюс Сервіс» то такі не підлягають задоволенню в зв`язку з відсутністю порушених суб`єктивних прав товариства з боку відповідачів, оскільки станом на травень 1994р. ТОВ «Темп плюс Сервіс» не існувало, а станом на час розгляду даної справи позивач не є власником спірної частини квартири. Посилання представника, що незаконна приватизація є обставиною, яка унеможливлює оформлення права власності товариства на весь житловий будинок є також безпідставною, так як не ґрунтується на вимогах закону та спростовуються фактичними обставинами справи. Так, за актом приймання-передачі від 01.10.2014р. завод «Продмаш» в якості вкладу до статутного капіталу мав право на передачу лише того майна, яке йому належало на праві власності та документально було підтверджено. Квартира АДРЕСА_3 , як її частина - 449/1000 так і 551/1000 її частин в спірному будинку, не входила до переліку квартир, які були заводом передані товариству за актом приймання-передачі. Таким чином жодні права ТОВ «Темп плюс сервіс» відповідачами у даній справі не порушені.

VІ. Судові витрати.

Згідно ст.141 ЦПК України відмовляючи в задоволені позовних вимог у повному обсязі судові витрати відносяться на рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Одеського ордена «Знак Пошани» заводу продовольчого машинобудування підприємство з колективною власністю заводу «Продмаш», Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп Плюс Сервіс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла », за участю третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування розпорядження з приватизації житла, свідоцтва про право власності на житло, витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без задоволення у позовному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22 червня 2021р.

Суддя