У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі:секретаря судового засідання Хандусь І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за поданням начальника відділу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенка Романа Павловича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

05 липня 2021 року начальник відділу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенко Р.П. звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 65081582 з примусового виконання виконавчого листа № 707/214/20, виданого Черкаським районним судом Черкаської області 10 березня 2021 року, щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку з навісом U-1, u 1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

09 квітня 2021 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Того ж дня, у зв`язку з початком примусового виконання виконавчого провадження № 65081582 державним виконавцем винесена постанова про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження для боржника ОСОБА_1 на суму 110,44 грн.

Крім того, 09 квітня 2021 року Державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 в розмірі 12 000, 00 грн, а також направлено боржнику вимогу за № 9549 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку з навісом U-1,u 1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 10 робочих днів.

Про усі вищезазначені постанови державного виконавця від 09 квітня 2021 року було повідомлено боржника, шляхом направлення останньому їхніх копій за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, 18 травня 2021 року та 29 червня 2021 року на адресу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли листи від Черкаської міської ради № 5716-01-21 від 07 травня 2021 року та № 11297-01-21 від 16 червня 2021 року, якими стягувач повідомив державну виконавчу службу про те, що Черкаській міській раді гр. ОСОБА_1 не передавався будинок відпочинку з навісом U-1, u 1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , а також не був наданий доступ до вказаного нерухомого майна і ключі від нього. При цьому, жодної заяви від ОСОБА_1 щодо вирішення питання по виконанню рішення суду по справі № 707/214/20 до стягувача не надходило.

На підставі зазначених листів 18 травня 2021 року та 30 червня 2021 року державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірах 1 700 грн та 3 400 грн, відповідно.

Крім того, відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», 30 червня 2021 року начальником відділу скеровано до Головного управління Національної поліції в м. Києві повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

За вказаних обставин просить суд вирішити питання про примусове проникнення (входження) до будинку відпочинку з навісом U-1, u 1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примусового виконання виконавчого листа № 707/214/20, виданого Черкаським районним судом Черкаської області 10 березня 2021 року, та передачі будинку відпочинку з навісом U-1, u 1 стягувачу Черкаській міській раді, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 вищезазначеного виконавчого документа.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 05 липня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 06 липня 2021 року.

Головний державний виконавець Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворський О.М. у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, у якій подання підтримав, а розгляд справи просив провести у його відсутності.

Згідно з частиною 2 статті 439 ЦПК України сторони виконавчого провадження у судове засідання не викликалися.

Частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду матеріали подання, суд дійшов наступних висновків.

За змістом статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення, за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Оскільки будинок відпочинку з навісом U-1, u 1, що входить до єдиного майнового комплексу та належить на праві власності ОСОБА_1 , дозвіл на примусове проникнення (входження) до якого просить надати державний виконавець, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а також з огляду на те, що судом, який ухвалив рішення, є Черкаський районний суд Черкаської області, дана справа підсудна Черкаському районному суду Черкаської області.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 9 частини 1статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом установлено, що 10 березня 2021 року Черкаським районним судом Черкаської області видано виконавчий лист № 707/214/20 про зобов`язання ОСОБА_1 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку з навісом U-1, u 1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані обставини підтверджуються копією вказаного виконавчого листа.

Виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа відкрито 09 квітня 2021 року, що стверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.

З постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 09 квітня 2021 року вбачається, що у зв`язку з початком примусового виконання виконавчого провадження № 65081582 державним виконавцем винесена постанова про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження для боржника ОСОБА_1 на суму 110,44 грн.

Крім того, 09 квітня 2021 року Державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 в розмірі 12 000, 00 грн, а також направлено боржнику вимогу за № 9549 повернути Черкаській міській раді будинок відпочинку з навісом U-1,u1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , протягом 10 робочих днів.

При цьому, 18 травня 2021 року та 29 червня 2021 року на адресу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли листи від Черкаської міської ради № 5716-01-21 від 07 травня 2021 року та № 11297-01-21 від 16 червня 2021 року, якими стягувач повідомив державну виконавчу службу про те, що Черкаській міській раді гр. ОСОБА_1 не передавався будинок відпочинку з навісом U-1, u 1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , а також не був наданий доступ до вказаного нерухомого майна і ключі від нього. Жодної заяви від ОСОБА_1 щодо вирішення питання по виконанню рішення суду по справі № 707/214/20 до стягувача не надходило.

На підставі зазначених листів 18 травня 2021 року та 30 червня 2021 року державним виконавцем винесено постанови про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірах 1 700 грн та 3 400 грн, відповідно.

Крім того, відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», 30 червня 2021 року начальником відділу скеровано до Головного управління Національної поліції в м. Києві повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

За змістом статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З матеріалів подання вбачається, шо усі вищезазначені постанови державного виконавця від 09 квітня 2021 року, 18 травня 2021 року та 30 червня 2021 року були надіслані боржнику ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 .

Відтак, за змістом статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», незважаючи на те, шо поштові відправлення повернулися адресату із зазначенням причин: «за закінченням терміну зберігання», ОСОБА_1 вважається повідомленим як про початок примусового виконання рішення, так і про інші документи виконавчого провадження.

Вказані висновки щодо належного повідомлення боржника підтверджуються судовою практикою Верховного Суду, наведеною у постановах Верховного Суду по справах № 583/1828/17 від 12 березня 2018 року, № 335/6149/13-ц від 30 травня 2019 року.

Крім того, суд зауважує, що неотримання боржником кореспонденції, яка направлена державним виконавцем з дотриманням вимог статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» за належною адресою, зумовлене не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки боржника.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Як уже зазначалося, за змістом статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно врахувати, що недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян.

Так, відповідно до статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно зі статтею 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до пункту 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є відповідна ухвала суду під час виконання судових рішень у цивільних справах.

Аналіз положень ЗУ «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

У постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року під час розгляду справи № 757/41727/19-ц зроблено висновок, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Крім того, у рішення Верховного Суду наголошено, що юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Звертаючись до суду з даним поданням, державний виконавець посилався на те, що згідно листів Черкаської міської ради № 5716-01-21 від 07 травня 2021 року та № 11297-01-21 від 16 червня 2021 року, всупереч рішенню Черкаського районного суду Черкаської області від 16 жовтня 2020 року, Черкаській міській раді гр. ОСОБА_1 не передавався будинок відпочинку з навісом U-1, u 1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , а також не був наданий доступ до вказаного нерухомого майна та ключі від нього.

За вказаних обставин, потрапити в будинок відпочинку з навісом U-1, u 1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій, без примусового проникнення до нього, не виявляється можливим, а, відтак, є неможливим і подальше виконання рішення суду.

При цьому суд вважає необхідним зауважити, що ухилення боржника від виконання зобов`язань тягне за собою порушення прав та інтересів стягувача і робить неможливим виконання виконавчого документу.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання начальника відділу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенка Р.П. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 247, 260, 439 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Подання начальника відділу Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенка Романа Павловича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл головному державному виконавцю Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яворському Олександру Миколайовичу на примусове проникнення (входження) до будинку відпочинку з навісом U-1, u 1, що входить до єдиного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , з метою примусового виконання виконавчого листа № 707/214/20, виданого Черкаським районним судом Черкаської області 10 березня 2021 року, та передачі будинку відпочинку з навісом U-1, u 1 стягувачу Черкаській міській раді.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Черкаський районний суд Черкаської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко