РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Зозулі В.Ю.,

представника позивача адвоката Корнієнко М.О.,

представника відповідача адвоката Кісь Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Бердянська міська рада Запорізької області про усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася із вказаним позовом до суду, в якому посилається на те, що їй на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області № 2-6340/08 від 17.09.2008 року на праві власності належить домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є власником сусіднього домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує, що відповідачем було здійснено будівництво огорожі свого домоволодіння, проте бетонний паркан виходить за межі її домоволодіння і перекриває проїзд загального користування.

25.05.2018 р. виконавчий комітет Бердянської міської ради провів виїзне засідання робочої комісії з огляду земельних ділянок, створеної розпорядженням міського голови від 04.01.2018р. № 2-р, за результатами якого складено Акт огляду земельної ділянки і встановлено факт закриття проїзду загального користування між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 до домоволодіння АДРЕСА_1 . Також комісією було рекомендовано позивачу звернутись до суду для захисту свого особистого майнового чи немайнового інтересу.

Вказує, що ПП "Азовгеопроект" розроблено план належної позивачу та сусідніх земельних ділянок (ситуаційну схему) щодо меж земельних ділянок згідно реєстрації та фактичного користування, де визначено, що від домоволодіння АДРЕСА_4 ОСОБА_3 самовільно встановила бетонний паркан у проїзді загального користування довжиною 2,56 м., а від в`їзду в проїзд з АДРЕСА_1 ОСОБА_3 самовільно встановила бетонний паркан у проїзді загального користування довжиною 24,00м. Всього довжина бетонного паркану,що перекриває проїзд загального користування складає 26,56 м.

Зазначає, що наявність паркану обмежує її права у здійсненні права власності нерухомим майном, оскільки позивач не має можливості під`їхати до домоволодіння транспортом, завезти необхідні речі, здійснити ремонт, тощо. А у разі потреби та в невідкладних випадках до домоволодіння позивача не зможе під`їхати спецтехніка.

Посилається на «Правила пожежної безпеки в Україні» та зазначає, що автомобільні дороги, проїзди й проходи до будівель, споруд, пожежних водо джерел, підступи до зовнішніх стаціонарних пожежних драбин, пожежного інвентарю, обладнання та засобів пожежогасіння мають бути завжди вільними та утримуватися справними, взимку очищатися від снігу. Забороняється зменшувати ширину доріг та проїздів для пожежних автомобілів.

Також вказує, що відповідно до п.2 додатка 3.1 до ДБН 360-92 проїжджа частина повинна перебувати на відстані не менше 5 м від стін проектованої будівлі, а ширина самої проїжджої частини повинна становити не менше 3,5 м. Дотримання цієї умови забезпечує вільний проїзд техніки для гасіння пожеж і проведення рятувальних робіт на об`єкті.

Просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності шляхом зобов`язання відповідача знести бетонний паркан для відновлення проїзду загального користування за її рахунок, та привести земельну ділянку (проїзд) до придатного для використання стану від домоволодіння АДРЕСА_2 до домоволодіння АДРЕСА_3 (на плані зазначено від літери «А» до літери «Б») довжиною 2,56 м., від в`їзду в проїзд з АДРЕСА_1 (на плані зазначено від літери «Б» до літери «В») довжиною 24,00 м.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, заяв не давали.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Корнієнко М.О. підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених в позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Кісь Л.С. всудовому засіданні проти позову заперечувала з підстав викладених у відзиві, також просила застосувати строк позовної давності, про що надала заяву та у задволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, пояснення експерта ОСОБА_4 , вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у цивільній справі № 2-6340/08 від 17.09.2008 р. ОСОБА_5 на праві власності належить домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.4-5).

Власником сусіднього домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 (т.1 а.с.55-60).

Під час розгляду справи, судом було встановлено, що ОСОБА_2 було здійснено будівництво огорожі свого домоволодіння, проте бетонний паркан виходить за межі зазначеного домоволодіння і перекриває проїзд загального користування. Що підтверджується актом огляду земельної ділянки від 25.05.2018 (т.1 а.с.11).

Відповідно до ст. 142 Конституції України право на землю комунальної власності належить територіальним громадам.

Статтею 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: територіальні громади які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на праві комунальної власності.

Згідно ст. 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.12 ЗК України розпоряджатися землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень міської ради.

Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно з ст.212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які

самовільно зайняли земельні ділянки.

Отже під час розгляду справи, судом з`ясовано, що 25.05.2018р. виконавчий комітет Бердянської міської ради провів виїзне засідання робочої комісії з огляду земельних ділянок, створеної розпорядженням міського голови від 04.01.2018р. № 2-р.

За результатами зазначеного засідання було складено було складено Акт огляду земельної ділянки. З вказаного Акту огляду земельної ділянки від 25.05.2018 (т.1 а.с.11) вбачається, що вирішено заявниці ОСОБА_5 усунути перешкоди, рекомендовано власнику домоволодіння по АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 відновити межі земельних ділянок по АДРЕСА_2 та будинок АДРЕСА_5 . Роз`яснено заявниці ОСОБА_5 право звернення з позовом до суду.

Висновки Акту огляду земельної ділянки від 25.05.2018 узгоджуються з розробленим ПП «Азовгеопроект» планом земельних ділянок (т.1 а.с.12), з якого вбачається, що для відновлення проїзду загального користування, та приведення земельної ділянки (проїзд) до придатного для використання стану від домоволодіння АДРЕСА_2 до домоволодіння АДРЕСА_3 (на плані зазначено від літери «А» до літери «Б») довжиною 2,56 м., від в`їзду в проїзд з АДРЕСА_1 (на плані зазначено від літери «Б» до літери «В») довжиною 24,00 м. слід прибрати бетонний паркан.

При винесенні рішення суд враховує висновки судового експерта викладені у висновку експерта № 215/06-20 від 30 червня 2020 року складеного за результатами проведення земельно технічної експертизи, згідно до якого експерт прийшов до висновку що розташування на місцевості бетонногомежевого паркану на південно східній межі домоволодіння АДРЕСА_2 не відповідає відомостям з технічної документації про розташування цієї межі.

Вказаний паркан розташовано на території проїзду від АДРЕСА_1 , а саме:

з боку АДРЕСА_2 ) паркан зміщено вбік проїзду відносно зареєстрованої межі на 2,3 м,

з боку домоволодіння АДРЕСА_1 (східний кут ділянки № НОМЕР_1 ) паркан змещено вбік проїзду відносно зареєстрованої межі на 0,66 м.,

площа накладення земельної ділянки АДРЕСА_2 на проїзд до садиби АДРЕСА_1 становить 35,0 кв.м.

Зазначений висновок підтверджено експертом ОСОБА_4 в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що наявність зазначеного паркану обмежує права позивача у здійсненні права власності належним їй нерухомим майном, так як вона не має можливості під`їхати до домоволодіння власним транспортом, завести необхідні речі, здійснити ремонт, неможливий під`їзд спецтехніки, за необхідності.

Так, відповідно до п. 1.3. «Правил пожежної безпеки в Україні», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1417 від 30.12.2014р., Автомобільні дороги, проїзди й проходи до будівель, споруд, пожежних вододжерел, підступи до зовнішніх стаціонарних пожежних драбин, пожежного інвентарю, обладнання та засобів пожежогасіння мають бути завжди вільними, утримуватися справними, взимку очищатися від снігу. Забороняється зменшувати ширину доріг та проїздів для пожежних автомобілів.

Ширину проїзду і відстань до стін проектованої будівлі регламентує п. 2 додатка 3.1 до ДБН 360-92. Проїжджа частина повинна перебувати на відстані не менше 5 м від стін проектованої будівлі, а ширина самої проїжджої частини повинна становити не менше 3,5 м. Дотримання цієї умови забезпечує вільний проїзд техніки для гасіння пожеж і проведення рятувальних робіт на об`єкті.

Відповідно до чч. 1, 2 та 4 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Отже, чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об`єктом правового захисту, крім передбаченого ч, 3 ст. 376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду з позовом відповідного органу є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп. 5, 17 постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 та ст. 391 ЦК України).

Заперечення представника відповідача щодо відсутності відомостей про віднесення земельної ділянки на якій розташовано паркан саме до проїзду, спростовуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме: державним актом на право власності на землю на ім`я ОСОБА_6 (попереднього власника) від 21.11.2001 та державним актом на право власності на землю на ім`я ОСОБА_2 від 27 березня 2007 в розділі «опис меж», зазначено що земельна ділянка по АДРЕСА_2 з боку лінейного розміру 24,2 м. межує саме з земельною дялнкою зазначеною як «проїзд».

З огляду на викладене у суду не викликає сумніву, що земельна ділянка на якій розташовано спірний паркан є саме проїздом.

Щодо заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню так як вимоги позивача стосуються захисту права власності, а отже на них не розповсюджується строк позовної давності.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованність позовних вимог.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині усунення перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_5 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести бетонний паркан для відновлення проїзду загального користування за її рахунок, з огляду на те, що інша частина позовних вимог не містить нових вимог, а є фактично тотожньою першій частині.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 15, 60, 208, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 78, 90, 93, 152, 153 ЗК України, ст.ст. 319, 391, 759, 761 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа - Бердянська міська рада Запорізької області про усунення перешкод у здійсненні права власності задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_5 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 знести бетонний паркан для відновлення проїзду загального користування за її рахунок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.06.2021.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Білоусова