Провадження №2/359/326/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Коробова О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довга Тетяна Сергіївна, про визнання недійсними договорів дарування домоволодіння та земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на ці об`єкти нерухомого майна, визнання права власності на частку в домоволодінні,

встановив:

1. Короткий зміст доводів пред`явленого позову.

1.1. В листопаді 2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 30 квітня 2019 року об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок загальною площею 139,1 кв.м., що складається з веранди 2-І площею 6,9 кв.м., передпокою 2-1 площею 20,1 кв.м., кухні 2-2 площею 20,0 кв.м., коридору 2-3 площею 4,2 кв.м., санвузла 2-4 площею 2,7 кв.м., санвузла 2-5 площею 1,6 кв.м., гаража 2-6 площею 17,0 кв.м., тераси площею 8,8 кв.м., сходинкової 2-7 площею 9,6 кв.м., житлової кімнати 2-8 площею 18,7 кв.м., житлової кімнати 2-9 площею 14,2 кв.м., житлової кімнати 2-10 площею 9,4 кв.м., санвузла 2-11 площею 4,4 кв.м., житлової кімнати 2-12 площею 10,3 кв.м., балкону площею 2,4 кв.м., балкону площею 3,0 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою «В», сарай-сауна «Б», навіс «Е», оглядова яма гаражна «З», яма вигрібна «Л», колонка питна «Н», огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4, 1/2 частка в огорожі №5, хвіртка №6, 1/2 частка в огорожі №10 по АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,05 га з кадастровим номером :09:036:0116 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_1 , були визнані спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . В порядку поділу майна, що було спільною сумісною власністю, за кожною стороною було визнано право власності на 1/2 частку у вказаних об`єктах нерухомого майна. Не зважаючи на це, вже 10 вересня 2019 року за договорами дарування ОСОБА_2 безвідплатно відчужив спірне домоволодіння та земельну ділянку у власність його нової дружини ОСОБА_2 . Ці договори були укладені без згоди позивача та з метою приховання майна від поділу. Тому ОСОБА_4 просить суд визнати недійсними договори дарування земельної ділянки, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладені 10 вересня 2019 року між відповідачами; визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довгої Т.С. №48604647 від 10 вересня 2019 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером :09:036:0116 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 ; а також визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

1.2. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

1.3. ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 не визнають позов та посилаються на те, що станом на день укладення оспорюваних договорів дарування рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 квітня 2019 року не набрало законної сили. Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_2 залишався одноосібним власником спірного домоволодіння та земельної ділянки, та мав право на власний розсуд розпоряджатись цими об`єктами нерухомого майна. Тому ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 просять суд відмовити у задоволенні позову.

1.4. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довга Т.С. не з`явилась у судове засідання. Вона у встановленому порядку повідомлялась про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується судовою кореспонденцією, що міститься в матеріалах цивільної справи.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

2.1. 8 серпня 1991 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ». Однак заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 6 квітня 2017 року (а.с.10) шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 був розірваний.

2.2. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 30 квітня 2019 року (а.с.13-16) об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок загальною площею 139,1 кв.м., що складається з веранди 2-І площею 6,9 кв.м., передпокою 2-1 площею 20,1 кв.м., кухні 2-2 площею 20,0 кв.м., коридору 2-3 площею 4,2 кв.м., санвузла 2-4 площею 2,7 кв.м., санвузла 2-5 площею 1,6 кв.м., гаража 2-6 площею 17,0 кв.м., тераси площею 8,8 кв.м., сходинкової 2-7 площею 9,6 кв.м., житлової кімнати 2-8 площею 18,7 кв.м., житлової кімнати 2-9 площею 14,2 кв.м., житлової кімнати 2-10 площею 9,4 кв.м., санвузла 2-11 площею 4,4 кв.м., житлової кімнати 2-12 площею 10,3 кв.м., балкону площею 2,4 кв.м., балкону площею 3,0 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою «В», сарай-сауна «Б», навіс «Е», оглядова яма гаражна «З», яма вигрібна «Л», колонка питна «Н», огорожа №1, хвіртка №2, ворота №3, огорожа №4, 1/2 частка в огорожі №5, хвіртка №6, 1/2 частка в огорожі №10 по АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,05 га з кадастровим номером :09:036:0116 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_1 , були визнані спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . В порядку поділу майна, що було спільною сумісною власністю, за кожною стороною було визнано право власності на 1/2 частку у вказаних об`єктах нерухомого майна.

2.3. 5 червня 2019 року ОСОБА_2 вдруге уклав шлюб з ОСОБА_8 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ». Ця обставина підтверджується копіями свідоцтв про шлюб серії НОМЕР_1 від 5 червня 2019 року (а.с.75, 109).

2.4. 10 вересня 2019 року ОСОБА_2 уклав з його дружиною ОСОБА_2 договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с.91-92), за яким ОСОБА_2 безвідплатно відчужив у власність його дружини ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

2.5. В той же день ОСОБА_2 уклав з його дружиною ОСОБА_2 договір дарування земельної ділянки (а.с.61-62), за яким ОСОБА_2 відчужив у власність його дружини ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером :09:036:0116 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 .

2.6. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188768412 від 14 листопада 2019 року (а.с.21-23) вбачається, що на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довгої Т.С. №48604647 від 10 вересня 2019 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером :09: 036:0116 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 .

2.7. Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року (а.с.17-20) рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 квітня 2019 року в частині визнання незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та поділу цього об`єкта нерухомого майна було скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позову в частині вказаних вимог.

2.8. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2020 року (а.с.153-161) постанова Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року була скасована, а рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 квітня 2019 року в частині визнання незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та поділу цього об`єкта нерухомого майна було залишено без змін.

2.9. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення», главою 26 «Право спільної власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України, главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

3. Норми права та стала судова практика, якою керується суд при вирішенні спору.

3.1. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

3.2. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

3.3. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

3.4. Згідно з ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

3.5. Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 7 вересня 2016 року у справі №359/3661/14-ц, згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Разом з тим, відсутність такої згоди сама про собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Так, п.6 ст.3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Тому укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-1912цс15, від 30 березня 2016 року у справі №533цс16 тощо.

3.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

3.7. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

4. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

4.1. Встановлено, що ОСОБА_4 не надавала ОСОБА_2 згоду на відчужен-ня спірного домоволодіння та земельної ділянки у власність ОСОБА_2 . Ця обставина свідчить про те, що договори дарування цих об`єктів нерухомого майна, укладені 10 вересня 2019 року між відповідачами, суперечать вимогам ст.65 СК України та ст.369 ЦК України. Як вбачається з ч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України, вказана обставина є підставою для визнання недійсними оспорюваних договорів дарування.

4.2. Зі змісту рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 квітня 2019 року (а.с.13-16) та постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2020 року (а.с.153-161) вбачається, що право спільної сумісної власності на домоволодіння та земельну ділянку виникло у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з моменту придбання цих об`єктів нерухомого майна, а не з дня набрання судовим рішенням законної сили. Тому суд критично оцінює посилання ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 на те, що станом на день укладення оспорюваних договорів дарування рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 квітня 2019 року не набрало законної сили. Цей довід не має жодного юридичного значення.

4.3. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_2 , презюмується, що їй було відомо про існування спору між її чоловіком та ОСОБА_4 щодо спірного домоволодіння та земельної ділянки. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 не подали жодного доказу на спростування вказаної презумпції. Тому є підстави вважати, що ознаки недобросовісності при укладенні оспорюваних договорів дарування містяться в діях не тільки ОСОБА_2 , а також його дружини ОСОБА_2 .

4.4. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності та порушеного права позивача належить визнати недійсними договори дарування земельної ділянки, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладені 10 вересня 2019 року між відповідачами, а також визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довгої Т.С. №48604647 від 10 вересня 2019 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером :09: 036:0116 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 .

4.5. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що ОСОБА_2 оспорює та не визнає набуття позивачем права власності на 1/2 частку в домоволодінні. Крім того, перед укладенням оспорюваного договору дарування право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна було зареєстровано лише за ОСОБА_2 .

4.6. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності за ОСОБА_4 належить визнати право власності на 1/2 частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

5. Розподіл судових витрат.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5.2. Встановлено, що пред`явлений позов складається з чотирьох вимог: а саме, з трьох вимог немайнового характеру, за кожну з яких справлявся судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок, та однієї вимоги майнового характеру, за яку справлявся судовий збір в розмірі 4352 гривень 22 копійок (1740889 : 4 : 100%). Ці обставини свідчать про те, що у відповідачів виник обов`язок відшкодувати ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору в загальному розмірі 6657 гривень 42 копійок(768,40 х 3 + 4352,22).

5.3. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Адже солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено.

5.4. З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь ОСОБА_4 належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 3328 гривень 71 копійки (6657,42 : 2).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довга Тетяна Сергіївна, про визнання недійсними договорів дарування домоволодіння та земельної ділянки, визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на ці об`єкти нерухомого майна, визнання права власності на частку в домоволодінні задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, укладений 10 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгою Тетяною Сергіївною та зареєстрований в реєстрі за №2987.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, укладений 10 вересня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довгою Тетяною Сергіївною та зареєстрований в реєстрі за №2988.

Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Довгої Тетяни Сергіївни №48604647 від 10 вересня 2019 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,05 га з кадастровим номером :09:036:0116 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору в розмірі 3328 гривень 71 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору в розмірі 3328 гривень 71 копійки.

Повний текст рішення суду складений 17 травня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець