ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3389/20 Провадження № 2/636/695/21
05 травня 2021 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Карімова І.В.,
за участю секретаря - Селеверстової Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку вимог ст. 405 ЦК України із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначала, що вказана квартира належить на праві спільної часткової власності їй ( ОСОБА_1 ) та третім особам: дітям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та чоловіку ОСОБА_5 , які зареєстровані та проживають в спірній квартирі. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в цьому житловому приміщенні, однак фактично не проживає в ньому з 02.08.2019 року без поважних причин, в добровільному порядку не знімається з реєстрації спірного житлового приміщення, оплату за нього та комунальні послуги не проводить, чим порушують її права співвласника житла на його користування та розпорядження. Особистих речей відповідачки в будинку немає, перешкод в користуванні жилим будинком ні вона, ні інші члени її сім`ї відповідачу не чинили.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала за заявленими підставами, не заперечує проти розгляду справу у заочному порядку.
Треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є співвласниками спірного житла, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали за заявленими підставами, проти ухвалення заочного рішення не заперечували
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася повторно без повідомлення причин своєї неявки, була повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. ст.128-131 ЦПК України, відзив на позов не надала. Відповідно до довідок ф.20 поштового відправлення ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
У зв`язку із зазначеним та відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в порядку заочного провадження.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку про те, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-709цс16, і яку суд враховує при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України.
Судом встановлено, що відповідно копії свідоцтва про право власності від 12 грудня 2006 року, виданого органом приватизації житла ДП «Житловик» Кочетокського ДВУЖКГ згідно з розпорядженням від 14 листопада 2006 р. № 5/37, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., належить на праві приватної, спільної часткової власності: ОСОБА_1 - ј ч та членам її сім`і : ОСОБА_5 - ј ч., ОСОБА_4 -1/4 ч., ОСОБА_7 (а.с.8).
Відповідно до штампу Чугуївського міжміського бюро технічної інвентаризації на цьому свідоцтві зазначена квартира зареєстрована 22.02.2007 року в реєстровій книзі №4 за реєстровим № 574(а.с. 8 зворот).
Згідно довідки № 759 від 17.09.2020 року, виданої виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_5 , син ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_3 , тітка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
Відповідно до даним паспортів позивача ОСОБА_1 та третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 останні зареєстровані за вищевказаною адресою(а.с.9-17).
Відповідно до акту від 17.09.2020 року, складеного за участю депутата селищної ради Ананьєва Н.А. та сусідів : ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , посвідченого селищним головою ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована, але фактично не проживає з 02.08.2019 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).
Згідно копії паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .03.2008 року відділом по району Капотня ОУФМС Росії по м. Москва в ЮВАО, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за місцем проживання за адресою: Московська область, м. Дмитров (а.с.20).
Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Під час розгляду справи в суді даних про те, що відповідач ОСОБА_2 проживає в спірній квартирі та користуються нею й під час розгляду зазначеного спору, до суду не надано.
Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідачу ОСОБА_2 перешкоджали в користуванні вказаним жилим приміщенням, до суду не надано.
Аналіз положень гл.32 ЦК свідчить про те, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
ОСОБА_2 як член сім`ї співвласників будинку позивача ОСОБА_1 та третіх осіб набула право користуванням чужим майном, яке за своєю суттю є сервітутом.
Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
ОСОБА_2 спільним побутом із співвласниками спірної квартири не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі вимог ч.2 ст.406 ЦК України.
Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Реєстрація відповідача ОСОБА_2 в спірному жилому приміщенні перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 223, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, ч.2 ст. 405,ч.2 ст. 406 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з наступного дня після складення його повного тексту.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Повне рішення складено 14 травня 2021 року.
Суддя: