Справа №613/934/21 Провадження № 2-з/613/24/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Шалімов Д.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до начальника УБОП, про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

До Богодухівського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 до начальника УБОП, про забезпечення позову, в якій заявник просить: вилучити в судовому порядку акт перевірки УБОП, який утримується с 2012 року та передати їй, накласти арешт на майно і грошові відповідача.

Суддя вивчивши дану заяву, приходить до висновку, що її необхідно повернути заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

В порушення вимог вказаної вище статті, заявником не оформлена належним чином заява, а саме: заявником не зазначено обґрунтована необхідність в застосуванні даного виду забезпечення позову; не зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Проте, всупереч вказаним вимогам закону заява про забезпечення позову не містить даних відомостей.

Також в порушення ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви не додано документу, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання заяви про забезпечення позову сплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454 грн.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства («Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, судом встановлено, що заява про забезпечення позову викладена російською мовою.

Частиною першою статті 9 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Як визначено положеннями ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року, кожний громадянин України зобов`язаний володіти державною мовою.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Положеннями ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом судочинство здійснюється державною мовою, це правило також стосується і дій учасників судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову повинна бути викладена державною (українською) мовою.

У відповідності до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявникові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до начальника УБОП, про забезпечення позову повернути заявнику.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику, разом з заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

СУДДЯ