Справа № 544/219/20
У Х В А Л А

07 липня 2021 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Киричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин подання в.о.начальника Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Журби Т.О. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Заявник - в.о.начальника Пирятинського РВ ДВС Журба Т.О. 05 липня 2021 року звернулась до суду з поданням про надання державному виконавцю та іншим учасникам виконавчого провадження (понятим, представникам стягувача, експерту-оцінювачу) дозволу на примусове входження до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою повного, своєчасного та реального виконання виконавчого документа. У поданні заявник зазначив, що на виконанні Пирятинського РВ ДВС знаходиться виконавче провадження №63028520 з виконання виконавчого листа № 544/219/20, виданого 11.08.2020 Пирятинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 2154,27 доларів США. 14.09.2020, 09.12.2020, 11.03.2021, 23.03.2021, 06.04.2021, 26.04.2021, 11.06.2021 та 27.06.2021 направлялися запити до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями та до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. Згідно отриманих електронних відповідей з Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України за боржником відкритих рахунків у банківських установах не виявлено, пенсії не отримує. Також 16.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до: AT "ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ", AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ", AT «Полтава-банк», АТ"УКРСИББАНК", ПУМБ БАНК, AT "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", AT "КредоБанк", АТ «Альфа-Банк» ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", ПАТ "СБЕРБАНК", АТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ГЛОБУС", АТ "ПРАВЕКС БАНК", AT "АП БАНК". 20.02.2021 державним виконавцем направлене подання до Пирятинського районного суду Полтавської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 03.02.2021 до відділу надійшла ухвала суду про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межу України. 11.03.2021 державним виконавцем відділу підготовлено подання про оголошення у розшук боржника та направлене до Пирятинського районного суду для розгляду. 19.03.2021 був здійснений вихід за місцем реєстрації майна боржника за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перевірки майнового стану. До помешкання та на територію будинку увійти не вдалося, так як ворота були зачинені. Також стало відомо зі слів сусідки, яка проживає у будинку за номером АДРЕСА_3 , що боржник ОСОБА_1 за даною адресою не проживає та ніколи не проживав, на даний час перебуває в м. Києві (точної адреси не знає). 22.03.2021 направлені запити до центру надання адміністративних послуг про місце реєстрації боржника та чи проживають за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , малолітні діти. Згідно відповідей на запити будо встановлено, що за адресою по АДРЕСА_1 , зареєстровані боржник ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_3 , та неповнолітні діти ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_4 , відсутні дані про зареєстрованих осіб та за адресою АДРЕСА_2 , (21/50 частини будинку) особи не зареєстровані. 30.03.2021 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти від боржника ОСОБА_1 в сумі 120грн. У зв`язку з тим, що боржник офіційних видів заробітку не має, виникла потреба у перевірці майнового стану боржника за місцем його фактичного проживання. На даний час сума боргу залишається не сплаченою, строки здійснення виконавчого провадження не зупинені, існує необхідність входження до будинку для проведення виконавчих дій.

Державний виконавець Журба Т.О. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала заяву, в якій просила провести розгляд подання без її участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подання, оцінивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Установлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні в Пирятинському РВ ДВС знаходиться виконавче провадження №63028520 з виконання виконавчого листа № 544/219/20, виданого 11.08.2020 Пирятинським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 2154,27 доларів США.

В межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , проведені виконавчі дії щодо виявлення рухомого та нерухомого майна, наявності доходів, встановлення місця реєстрації боржника.

Постановою державного виконавця від 09.11.2020 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 02.12.2020 оголошено у розшук майно боржника, а саме автомобіль OPEL, д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою державного виконавця від 16.02.2011 накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Згідно довідки про реєстрацію ОСОБА_1 разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною восьмою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною першою статті 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року по справі № 757/41727/19-ц.

З доказів, наданих державним виконавцем до подання, не вбачається, що боржнику направлялись та ним отримувались будь-які документи виконавчого провадження (постанова про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника тощо), а також відсутні і докази про те, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту його майна, яке перебуває у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідні процесуальні документи виконавчого провадження не були вручені останньому.

Копія поштового конверту, направленого на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , взагалі не містить відомостей, коли було направлено цей конверт, які документи в ньому містилися та яка причина невручення адресату вказаного конверту.

Отже, до клопотання не додано доказів на підтвердження того, що боржнику були вручені процесуальні документи та повідомлення про проведення виконавчих дій.

Крім того юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Матеріали справи не містять доказів, які б довели, що боржник дійсно перебував за місцем проживання в момент виходу державного виконавця та умисно перешкоджав проникненню в житло, у зв`язку з чим виникла необхідність саме примусового проникнення до житла.

Додані до подання акти державного виконавця від 26.03.2021, 05.04.2021, 21.04.2021 та від 16.06.2021 не можуть вважатися такими доказами.

Так, в актах від 26.03.2021, 05.04.2021, 21.04.2021, 16.06.2021 зазначено, що державним виконавцем був здійснений вихід за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 . Під час виходу встановлено, що вдома нікого не було, адресат відсутній, ворота зачинені; за адресою: АДРЕСА_4 , відсутній будинок, знаходиться тільки земельна ділянка. Отже, вказані акти не містять відомостей про те, що боржник ОСОБА_1 умисно перешкоджав державному виконавцю проникнути в житло.

Крім того матеріали виконавчого провадження, копії яких додані державним виконавцем до подання, не містять відомостей про те, хто є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводи державного виконавця про те, що від ОСОБА_1 на депозитний рахунок відділу ДВС надійшли кошти в сумі 120грн, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Отже, підсумовуючи все вище викладене, суд дійшов висновку, що докази, додані державним виконавцем до подання, не свідчать про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження, про необхідність проведення процесуальних дій, про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Оскільки судом установлено, що матеріали подання не містять достатніх доказів, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, тому суд уважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника не доведеним і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 439, 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання в.о.начальника Пирятинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Журби Т.О. про примусове входження до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Н.В.Нагорна