Справа № 522/2174/21
Провадження № 2-з/522/274/21
УХВАЛА

08 липня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси в складі

головуючого-судді Косіциної В.В.

за участі секретаря судових засідань Пашковського В.О.

розглянувши заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Черан Р.М. про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», від імені та в інтересах якого діє представник - АО «СІ.ЕЛ.ЕС.», в особі адвоката Задернівської Я.Є. до ОСОБА_1 та Обслуговуючого кооперативу «ЕКОДОМ-1» про визнання правочинів недійсними.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Ухвалою від 05 травня 2021 року відкрито провадження у справі.

31 травня 2021 року до суду представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву про визнання правочину недійсними та визнання права власності.

В судовому засіданні 08.07.2021 представник ОСОБА_1 уточнив зустрічний позов та судом було прийнято рішення про прийняття до провадження зустрічного позову.

Одночасно з зустрічним позовом, до суду була подана заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 та паркомісце АДРЕСА_2 , а також шляхомзаборони проведення реєстраційних дій державним реєстраторам, нотаріусам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 та паркомісця АДРЕСА_2 .

Судом встановлені наступні обставини.

Позивач оскаржує Додаткову угоду № 1 до Договору про співробітництво № 1 від 22.10.2015 року, укладену 15.12.2015 року між ТОВ «Ханбер» та ОК «Екодом-1» за яким виникло право власності на квартиру АДРЕСА_1 та паркомісце АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що існують ризики того, що під час розгляду цієї справи квартира та паркомісце (так як відносно них виники спір) буде відчужена третім особам, у зв`язку з чим на неї необхідно накласти арешт.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо забезпечення позову, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 N 756/2609/20 (провадження N 61-11479св20) викладено правову позицію згідно з якою:

"Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу".

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З огляду на зазначене, на матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення, суд вбачає між сторонами існує реальний спір щодо договорів предметом яких є квартира АДРЕСА_1 та паркомісце АДРЕСА_2 .

Виходячи з викладеного, заходи забезпечення позову про які просить позивач, фактично будуть спрямовані на охорону його матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій із боку відповідачів, з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тому захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони реєстраційних дій, на час розгляду справи відповідає предмету позову, є розумним, адекватним, співмірним та таким, що відповідає предмету позову.

Таким чином заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Вимоги щодо забезпечення позову суд вважає розумними, обґрунтованими та адекватними та такими, що відповідає предмету позову в частині арешту квартири та паркомісця, право власності на які було набуте на підставі оскаржуваного договору.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 номер об`єкта нерухомого майна 101 та паркомісце АДРЕСА_2 номер об`єкта нерухомого майна 101.

Заборонити проведення реєстраційних дій державним реєстраторам, нотаріусам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та паркомісця АДРЕСА_2 номер об`єкта нерухомого майна 101 .

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду.

Повний текст складено та підписано 12.07.2021 року.

Суддя Косіцина В.В.