Дата документу 10.06.2021
Провадження № 4-с/334/28/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого: судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Турленко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі скаргу акціонерного товариства «Ідея Банк» на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

установив:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга на рішення державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, яке оформлено повідомленням від 18.02.2021 року.

Скарга обґрунтована тим, що вказане вище повідомлення не відповідає дійсним обставинам справи, адже жодних відмінностей між змістом резолютивною частиною рішення та виконавчим листом немає.

Державний виконавець заперечив проти задоволення скарги, вказавши на те, що АТ «Ідея Банк» надіслало на адресу виконавчої служби два виконавчих листа: один з приводу примусового стягнення судового збору, а інший з приводу примусового виконання рішення суду в частині вилучення транспортного засобу та звернення стягнення на предмет застави, проте обидві заяви про прийняття виконавчих листів до виконання містили вимоги про примусове стягнення судового збору, хоча до них були долучені відповідні виконавчі листи.

Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист від 18.03.2019 року у справі №334/10244/15-ц, про : «Вилучення у ОСОБА_1 , або в інших осіб, у яких може знаходитись транспортний засіб, який є предметом застави, автомобіль ЗАЗ Forza AF4854, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 та передати його в управління Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк» (, адреса реєстрації: м. Львів, вул. Валова, буд. 11) на період до його реалізації. В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» (за кредитним договором № 910.15961, укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 в сумі 66323,33 грн. звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль ЗАЗ Forza AF4854, 2012 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_3 , шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі покупцю від імені власника) за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб`єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах ДАІ МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі, їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які пов`язані з продажем автомобіля тощо).»

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2020 року поновлено строк пред`явлення виконавчого листа №334/10244/15-ц

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2020 року визнано неправомірними дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі, щодо повернення виконавчого листа №334/10244/15-ц без виконання.

Відповідно до вимог пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Фактично згідно пояснень державного виконавця повідомлення від 18.02.2021 року обґрунтовано саме названою нормою, а саме: відсутність заяви про примусове виконання рішення, оформленої відповідно до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, у тексті оскаржуваного повідомлення державний виконавець вказує на те, що підставою повернення є не відповідність резолютивної частини заяви резолютивній частині виконавчого листа.

Водночас приписи частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» не містять такої вимоги як чітка відповідність резолютивної частини заяви резолютивній частині виконавчого документи. Є лише загальна вимога про виявлення волі стягувача на здійснення примусового виконання, яка викладається у формі заяви. Крім того, сам державний виконавець підтвердив, що разом із цією заявою надійшов саме виконавчий лист з приводу примусового виконання рішення суду в частині вилучення транспортного засобу та звернення стягнення на предмет застави.

У практиці Європейського суду з прав людини закріплено принцип «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Водночас суд зауважує, що дії державного виконавця не відповідають названому принципу, адже, по-перше, він самостійно піддав розширеному тлумаченню приписи статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», а, по-друге, вчинив невиправдане затягування із повідомленням стягувача про прийняте рішення. Так, повідомлення про повернення виконавчого документу датоване 18.02.2021 року, а направлено стягувачу лише 01.04.2021, тобто майже через два місяці, що, в тому числі, зумовило неможливість виправлення своєї помилки стягувачем.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Тобто, державний виконавець є посадовою особою, органу, що здійснює примусове виконання рішень, відтак зобов`язання конкретного виконавця вчинити певні дії за відсутності відкритого виконавчого провадження у даному випадку є безпідставним.

Керуючись ст. 258, 259, 260, 451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу акціонерного товариства «Ідея Банк» на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) задовольнити частково.

Визнати неправомірним повідомлення державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 18.02.2021 року.

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) прийняти до примусового виконання виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 18.03.2019 року у справі №334/10244/15-ц.

В задоволені решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.06.2021 року.

Суддя Ю.Ю.Бредіхін