УХВАЛА

про повернення заяви

29.06.2021р. м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Зуб І.Ю., розглянувши матеріали заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська перспектива» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

25.06.2021 року заявник звернувся до суду із заявою про забезпечення позову посилаючись на те, що в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська перспектива» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням курсової різниці, а також штрафу, пені та річних. Зазначає, що відповідач наразі вживає заходів направлених на відчуження належного йому майна шляхом продажу часток статутних капіталів, крім того до нього подані позови про розірвання шлюбу та стягнення грошових коштів, які позивач вважає фіктивними і поданими лише з метою подальшого унеможливлення проведення стягнень на його майно. Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно належне ОСОБА_1 в межах ціни позову.

Згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано заяву 29.06.2021 року.

У відповідності із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження до суду без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.06.2021 року повернуто позивачу матеріали позовної заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська перспектива» до ОСОБА_1 про стягнення боргу з урахуванням курсової різниці, а також штрафу, пені та річних, на підставі п.1 ч.4ст.185 ЦПК України.

Ознайомившись з матеріалами справи встановлено, що заяву подано представником заявника на підставі Довіреності № 2481 від 02.06.2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України, Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Поняття «самопредставництво» не є тотожним з поняттям «представництво за довіреністю».

Верховний Суд (справа №260/988/18) пояснив це наступним чином: представництво юридичної особи виражається через доручення та видачу довіреності на вчинення дій, тоді як для самопредставництва необхідні лише внутрішні документи юридичної особи (положення, трудовий договір тощо). Головна відмінність полягає у тому, хто і на підставі якого документа здійснює представництво: у випадку самопредставництва це залучення особи, яка має безпосереднє відношення до підприємства, а її повноваження вже передбачені у внутрішніх документах. Що ж до представництва, то це залучення будь-якої третьої особи, що супроводжується формуванням нового документа довіреності.

Так, самопредставництво надає юридичній особі можливість представляти свої інтереси внутрішнім працівникам без залучення сторонніх адвокатів та радників. Більше того, для самопредставництва достатньо лише 2 документів: документ, що передбачає повноваження особи, яка займає певну посаду, представляти інтереси юридичної особи без довіреності, та документ на підтвердження того, що уповноважена особа займає відповідну посаду.

Тобто, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності)

Представлення інтересів органу (установи, підприємства) в судах за дорученням керівництва виключають можливість представництва інтересів цього органу на підставі такого Положення в порядку самопредставництва, що повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.07.2020 у справі №9901/39/20, оскільки для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідне чітке визначення її права діяти без додаткового уповноваження.

Цивільний процесуальний представник - це особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах довірителя.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ( далі - Закон) представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (частина перша статті 6 Закону).

Враховуючи суму позову, розгляд такої заяви має відбуватись за правилами загального провадження.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Наведене дає підстави дійти висновку, що юридичну особу може представляти в цивільному процесі представник адвокат, або юридична особа може реалізувати своє право на звернення до суду шляхом самопредставництва.

Так дана заява подано «представником позивача», якого не зазначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як особу яка може звертатись до суду із позовом для забезпечення самопредставництва юридичної особи, а доказів, що особа, яка визначена в довіреності є адвокатом й відповідно може здійснювати представництво юридичної особи в цивільному процесі - суду не надано.

За таких обставин заява подана та підписана особою, яка не має права її підписувати, відповідно до вимог ЦПК України.

Так, відповідно до п.1 ч.4ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд (суддя), встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.151, ч. 10 ст. 153, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Таврійська перспектива» про забезпечення позову у справі №766/10325/21 повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою про забезпечення позову, поданою з додержанням вимог статті 151 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду. У разі вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарга подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

СуддяІ. Ю. Зуб