Ухвала

01 липня 2021 року

м. Київ

справа № 405/2223/20

провадження № 61-9656 ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу управління комунальної власності Кропивницької міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року, заявуОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з серпня 2002 року по день смерті ОСОБА_2 .

До Верховного Суду 11 червня 2021 року управління комунальної власності Кропивницької міської ради подало касаційну скаргу на вказані судові рішення з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Щодо пропуску строку на касаційне оскарження

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Як на підставу пропущення строку заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки він вже звертався 11 листопада 2020 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення, однак скаргу було повернуто заявнику ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2021 року у зв`язку із пропуском строку на усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі від 03 грудня 2020 року.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не можна визнати поважними з огляду на таке.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Водночас особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

У заяві про поновлення процесуального строку заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень, однак не зазначає дату отримання копії оскаржуваної постанови від 01 жовтня 2020 року та не підтверджує її належними доказами.

Разом з тим, заявник не зазначає дату отримання ухвали Верховного Суду від 26 березня 2021 року про повернення касаційної скарги, однак повторно її подає лише 11 червня 2021 року, тобто з порушенням строків визначених ЦПК України. При цьому, не надає логічного пояснення, які об`єктивні перешкоди заважали заявнику подати повторно касаційну скаргу у строки визначені ЦПК України.

Вказана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.

Отже, наведені в заяві підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки вони не є такими, що об`єктивно унеможливили дотримання строків на подачу касаційної скарги, передбачених ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, на підставі частини третьої статті 393 ЦПК України касаційну скаргу слід залишити без руху, оскільки підстави пропуску строку на касаційне оскарження, наведені управлінням комунальної власності Кропивницької міської ради у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху заявник має право звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням, в якому навести інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

Щодо підстав касаційного оскарження

Відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Подана управлінням комунальної власності Кропивницької міської ради касаційна скарга не містить підстав касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій з визначенням передбачених у пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав.

Заявник у касаційній скарзі посилається на положення частини другої статті 389 ЦПК України та виокремив підставу касаційного оскарження: неврахування правових висновків викладених у постановах Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 та від 30 травня 2008 року № 7 та посилається на частину третю статті 411 ЦПК України без обгрунтування її пунктів.

Разом з тим, таке узагальнене посилання у касаційній скарзі без зазначення конкретних випадків, наведених у пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав оскарження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із підпунктом 7 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Відповідно до частини другої статті 392 ЦПК України, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій враховують висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду та Верховного Суду України.

Чинними правилами процесуального права не передбачено обов`язку застосування судами різних інстанцій правових висновків Пленуму Верховного Суду України, викладених у постановах згаданого суду.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), зокрема уточнити підстави подання касаційної скарги, відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме зазначити викладені в постановах Верховного Суду та/або Верховного Суду Українивисновки, які не враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення та обгрунтувати наявність конкретних пунктів частини третьої статті 411 ЦПК України. Також надіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником сплачено судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 840,80 грн (платіжне доручення від 27 січня 2021 року № 6) за неналежними реквізитами суду.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату.

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України та подана після закінчення строків на касаційне оскарження, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2020 року та постанови Кропивницького апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року неповажними.

Касаційну скаргу управління комунальної власності Кропивницької міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2020 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 02 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь