Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши в приміщенні суду у порядку загального позовного справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору №1234 К/Р від 17.06.2005 року,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ «Укрсиббанк» звернувся д суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним.

17 червня 2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі за текстом - Позивач) та ОСОБА_1 (надалі за текстом - Відповідач-1), укладено Кредитний договір 1234-К/Р (надалі за текстом кредитний договір), відповідно до умов якого Позивач надав Відповідачу-1 грошові кошти у іноземній валюті у розмірі 17 000,00 доларів США, а Відповідач-1 зобов`язався повернути наданий кредиту повному обсязі не пізніше 16 червня 2020 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 11,5% річних.

Відповідно Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів згідно умов Кредитного договору відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця.

08 листопада 2005 року між Позивачем та Відповідачем-1 укладено Додаткову угоду №1 Кредитного договору, відповідно до умов якої Сторони домовились про збільшення обсягу кредитування, Банк додатково надав Відповідачу-1 кредит у сумі 8235,00 доларів США. Викладено п.1.1 Кредитного договору в новій редакції.

11 серпня 2006 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Кредит договору, відповідно до умов якої змінено розмір процентної ставки по кредиту встановлено в розмірі 10,4 % річних.

18 грудня 2006 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору, відповідно до умов якої змінено метод нарахування процентів по договору та змінено порядок нарахування штрафних санкцій. В зв`язку зі зміною програмного забезпечення банку змінено реєстраційний номер Кредитного договору в системі обліку Банку на № 0.

31 жовтня 2008 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду до Кредитного договору умовами якої змінено строки сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань Відповідача-1 за кредитним договором, між Позивачем та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач-2) укладено Договір поруки №1234-К/Р/П від 17 червня 2005 року.

08 листопада 2005 року між Банком та Відповідачем-2 укладено Додаткову угоду №1 договору поруки №1234-К/Р/П, відповідно до умов якої, Поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов`язання.

11 серпня 2006 року між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду №2 до договору поруки №1234-К/Р/П, відповідно до якої, Поручитель погодився забезпечувати змінене основне зобов`язання.

Відповідно до умов Договору поруки, Відповідач-2 зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання Відповідачем-1 усіх зобов`язань, що виникли з Кредитного договору.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач-1 не здійснює платежів для погашення процентів по кредиту з лютого 2015 року, порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

11 серпня 2015 року Відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 12.10.2015 року, вимоги банку залишені без задоволення.

Згідно з п.1.4 Додаткової угоди №3 від 18 грудня 2006 року, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/ або комісій, Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Позивач зазначає, що станом на 12.10.2015 року заборгованість Відповідачів складає 15613,22 доларів США, з яких: 14467,97 доларів США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з лютого 2015 року - 849,09 доларів США; 1145,58 доларів США- заборгованість по процентам.

Окрім того заборгованість відповідачів по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 12.10.2015 року складає 6 794,10 грн., з яких 3117,81 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 3676 грн. пеня за прострочення сплати процентів.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь солідарно суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 1234 К/Р (№ 0) від 17 червня 2005 року в розмірі 15 613,55 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 6 794,10 грн.

Також просить стягнути у рівних частках з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

Від ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору №1234 К/Р від 17.06.2005 року, у якому ОСОБА_1 посилається на наступні обставини.

Після ознайомлення зі змістом первісного позову ОСОБА_1 стало відомо, що АТ «Укрсиббанк» підроблені документи для обґрунтування своїх позовних вимог, а саме зазначає, що додаткову угоду №3 від 18.12.2006 року до кредитного договору містить не її підпис. У зв`язку, з чим ОСОБА_1 подала заяву про вчинення злочину за 1 ст.358 КК України. Відповідач зазначає, що саме умови додаткової угоди №3 від 18.12.2006 року по кредитному договору, покладені в обрахування заборгованості, та саме зазначена угода дозволила позивачу, на підставі визначених в ній умов, скласти графік погашення заборгованості з абсолютно іншими сумами.

ОСОБА_1 зазначає, що саме додаткова угода №3 від 18.12.2006 року по кредитному договору нею не підписувалася, у зв`язку з чим на її думку підлягає перерахуванню вся існуюча на сьогодні заборгованість за кредитним договором.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить суд: розірвати кредитний договір №1234 К/Р від 17.06.2005 року з календарної дати 18.12.2006 року, а саме з дати підписання невідомою особою додаткової кредитної угоди №3 та перерахувати розмір існуючої заборгованості за кредитним договором №1234 К/Р від 17.06.2005 року з 18.12.2006 року.

Відзив АТ «Укрсиббанк» на позовну заяву містить аналогічні позовній заяві обґрунтування стосовно дат укладення кредитного договору, додаткових угод до нього, договору поруки, додаткових угод до договору поруки та розміру кредитних коштів.

Щодо твердження ОСОБА_1 стосовно того, щ вона не підписувала додаткову угоду №3 від 18.12.2006 року, то представник позивача зазначає про те, що заперечення належності підписів в додатковій угоді не припиняє зобов`язальних правовідносин і не звільняє позивальника від відповідальності за виконання ним грошового зобов`язання за договором.

11.09.2017 року цивільна справа передана в провадження судді Воробйова А.В.

Ухвалою суду від 10.01.2018 року вирішено продовжити розгляд цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суди від 17.12.2018 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовною заявою позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням.

04.02.2019 року винесено ухвалу, якою зустрічний позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укрсиббанк» , третя особа ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору №1234 К/Р від 17.06.2005 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 05.06.2019 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено, витребувано у АТ «Укрсиббанк» оригінал кредитної справи за кредитним договором 1234 К/Р від 17.06.2005 року та додатковою кредитною угодою №3 від 18.12.2006 року за кредитним договором 1234 К/Р від 17.06.2005 року.

Ухвалою суду від 04.09.2019 року, задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання - ким, ОСОБА_1 або іншою особою виконаний підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» з проставленою датою 18 грудня 2006 року над текстом «Оригінал даної Додаткової угоди отримано», на останній сторінці Додаткової угоди №3 від 18.12.2006 р. до Кредитного договору №1234 К/Р від 17 червня 2005 р.?. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

06.02.2020 на адресу суду надійшов висновок експерта № 918-19 від 03.02.2020 року, провадження у справі поновлено, про що 07.02.2020 року винесено ухвалу.

22.07.2020 року закрито підготовче засідання у справ , справа призначена до судового розгляду по суті.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі по мотивам, що викладені у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги представник позивача не визнав та просив у їх задоволені відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_1 за первісним позовом у судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала та просила відмовити у їх задоволенні з огляду на їх безпідставність. Вимоги зустрічної позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач первісним позовом, ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.06.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір№1234-К/р за яким банк зобов`язався надати позичальнику ОСОБА_1 , а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 17000 доларів США, у порядку і на умовах, визначених у даному договорі .

Відповідно до п.п. 1.2.1. п. 1.2. Розділу 1 кредитного договору, надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 17.06.2005 року.

Згідно п.п. 1.3.1. п. 1.3. Розділу 1 кредитного договору, за використання кредитних коштів у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 11,5 процентів річних.

Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику за період, з моменту фактичного надання грошових коштів до повернення останнім коштів у власність банку та сплачуються у порядку, встановленому договором.

Нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360», на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і ще не повернуті відповідно до умов договору, та проценти сплачуються позичальником щомісячно, з 1 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані (пункти 1.3.3., 1.3.4, 1.3.5. Договору).

Факт підписання кредитного договору визнає відповідач ОСОБА_1 в зустрічній позовній заяві, а тому в силу ч.1 ст.82 ЦПК України, вказані обставини не підлягають доказуванню.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування позивача стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

08 листопада 2005 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 Кредитного договору, відповідно до п.2 якої Сторони домовились про збільшення обсягу кредитування, Банк додатково надав ОСОБА_1 кредит у сумі 8235,00 доларів США.

Викладено п.1.1 Кредитного договору в новій редакції. «Банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 25 235,00 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі, процентів ставка встановлюються в розмірі 11,5 % річних».

11 серпня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №2 до Кредит договору, відповідно до умов якої - пункт 1.3.1 Договору викладено в наступній редакції: «1.3.1 За використання кредитних коштів межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 10,4 % відсотків річних».

Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на укладення 18 грудня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 додаткової угоди №3 до кредитного договору,

В матеріалах справи міститься копія зазначеної додаткової угоди, відповідно до умов якої сторони домовилися внести відповідні зміни у кредитний договір:

1.1. Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно умов Договору на рахунок № НОМЕР_1 в АКІБ «УкрСиббанк»;

1.2. Встановлюється наступний метод нарахування процентів за Договором :

«Нараховування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом , «факт/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України (далі - НБУ) та чинного законодавства України.

1 3. Встановити наступну черговість погашення заборгованості Позичальника за Договором:

прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення);

строкові комісії;

прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення);

строкові проценти:

прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення);

строкова сума основного боргу;

штрафні санкції за Договором.

1.4. Встановлюється наступний порядок нарахування штрафних санкцій, пені у випадку порушення Позичальником термінів погашення грошових зобов`язань:

«За порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме:

в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні.

в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у . іноземній валюті;

пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом '"факт/360" (метод "факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Банк може використати право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочій день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

При цьому. Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором за першою вимогою Банку.

Також судом встановлено, що 31 жовтня 2008 року між тими ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Кредитного договору умовами якої змінено строки сплати процентів з 01 по 25 число кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до Кредитного договору умовами якої та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №1234-К/Р/П від 17 червня 2005 року.

Згідно п. 1.1. зазначеного договору поруки поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за виконання позичальником ОСОБА_1 усіх її зобов`язань перед кредитором, що випливають із кредитного договору № 1234-К/Р від 17.06.2005 року, в повному обсязі існуючих на теперішній час, так і тих що можуть виникнути у майбутньому.

08 листопада 2005 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 договору поруки №1234-К/Р/П, відповідно до умов якої, Поручитель надав згоду забезпечувати змінене основне зобов`язання.

11 серпня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №2 до договору поруки №1234-К/Р/П, відповідно до якої, Поручитель погодився забезпечувати змінене основне зобов`язання.

У зустрічній позовній заяві, яка на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що додаткову угоду №3 від 18 грудня 2006 року не підписувала, що на її думку є підставою для розірвання кредитного договору з 18.12.2006 року та перерахування заборгованості.

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1ст.627 цього Кодексу).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст. 207,640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

Аналізуючи приписи параграфу 2 глави 71 ЦК України кредитний договір за своєю природою є консенсуальним договором, а відтак вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору та оформляється шляхом його підписання.

Оглядом спірного кредитного договору встановлено, що останній є підписаним сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов.

Разом з тим, за клопотанням відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 по справі була проведена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання - ким, ОСОБА_1 або іншою особою виконаний підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» з проставленою датою 18 грудня 2006 року над текстом «Оригінал даної Додаткової угоди отримано», на останній сторінці Додаткової угоди №3 від 18.12.2006 р. до Кредитного договору №1234 К/Р від 17 червня 2005 р.?.

Згідно висновку експерта № 918-19 від 03.02.2020 року - підпис виконаний від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» з проставленою датою 18 грудня 2006 року над текстом «Оригінал даної Додаткової угоди отримано», на останній сторінці Додаткової угоди №3 від 18.12.2006 р. до Кредитного договору №1234 К/Р від 17 червня 2005 р. - виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису останньої.

Таким чином, під час розгляд справи встановлено, що підпис виконаний від імені ОСОБА_1 в графі «Позичальник» з проставленою датою 18 грудня 2006 року над текстом «Оригінал даної Додаткової угоди отримано», на останній сторінці Додаткової угоди №3 від 18.12.2006 р. до Кредитного договору №1234 К/Р від 17 червня 2005 р. - виконаний не ОСОБА_1 .

Отже, додаткова угода №3 до кредитного договору не підписувалась ОСОБА_1 .

На вказану обставину посилається ОСОБА_1 , як на підставу розірвання кредитного договору.

Щодо даної вимоги ОСОБА_1 , то суд зазначає наступне.

За умовами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами першою, другою, четвертою статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

За змістом статті 652 ЦК України, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, однак в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Правових підстав для розірвання кредитного договору з підстав, передбачених статтями 651, 652 ЦК України, судом не встановлено, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» як сторона оспорюваного правочину своєї згоди на розірвання кредитного договору не надавало, а предметом розгляду даної справи є порушення умов кредитного договору та стягнення у солідарному порядку, зокрема з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, а згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також суд враховує, що договір кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а вказані ОСОБА_1 обставини про не підписання додаткової угоди №3 від 18.12.2006 року, самі по собі не можуть бути підставою для розірвання договору в судовому порядку.

З приводу вимоги ОСОБА_1 щодо перерахування заборгованості за кредитним договором, то суд враховує, що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) зазначено, що: «тлумачення статей 10, 212 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судами) свідчить, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню. Нарахування позивачу пені (штрафу тощо) є лише попередньою фіксацією факту порушення цивільно-правових зобов`язань, яка безпосередньо не впливає на права позивача. Відповідний розрахунок може бути письмовим доказом, який у разі виникнення спору між сторонами повинен оцінюватися судом відповідно до вимог процесуального законодавства. […] Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги».

Отже, за таких обставин звернення із позовною вимого про зобов`язання банк здійснити перерахунок існуючої заборгованості за кредитним договором є неефективним способом захисту.

Відтак в задоволенні зустрічної позовної ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору №1234 К/Р від 17.06.2005 року - слід відмовити у повному обсязі через необґрунтованість та безпідставність такої заяви.

Щодо вимог про стягнення заборгованості та її розміру суд виходить з наступного.

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Судом також встановлено, що станом на день розгляду справи ОСОБА_1 свої зобов`язання із повернення грошових коштів за кредитним договором не виконала, внаслідок чого за утворилась відповідна заборгованість, яка була обрахована позивачем станом на 12.10.2015 року та складає 15613,22 доларів США, з яких: 14467,97 доларів США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з лютого 2015 року - 849,09 доларів США; 1145,58 доларів США- заборгованість по процентам. Окрім того заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 12.10.2015 року складає 6 794,10 грн., з яких 3117,81 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 3676 грн. пеня за прострочення сплати процентів.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина 3 статті 12 ЦПК України та частина 1 статті 81 ЦПК України зазначають, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві посилається на неправильність розрахунку та його невідповідність умовам кредитного договору від 17.06.2005 року.

В контексті тверджень відповідача, суд зазначає, що згідно висновків Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі № 753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

В даному випадку, зазначаючи про неправильність розрахунку, позичальник не надала суду власного розрахунку, як і не заявила будь-яких клопотань про призначення відповідної судової експертизи з цього приводу.

Судом перевірений розрахунок, наданий позивачем, размір зазначеної там заборгованості не спростований відповідачем, відповідає закону та умовам договору, а тому суд погоджується, що розмір заборгованості перед позивачем станом на 12.10.2015 року складає 15613,22 доларів США, з яких: 14467,97 доларів США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з лютого 2015 року - 849,09 доларів США; 1145,58 доларів США- заборгованість по процентам. Окрім того заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 12.10.2015 року складає 6 794,10 грн., з яких 3117,81 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 3676 грн. пеня за прострочення сплати процентів.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню, так як було встановлено у судовому засіданні, що у встановлений договором строк обидва відповідачі договірних зобов`язань не виконали.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню повністю, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки суд висновку про повне задоволення первісного позову, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 5136,39 грн., підтверджений платіжним дорученням від 12.10.2015 р. № , тобто в розмірі по 2568, 19 грн. з кожного з відповідачів.

У зустрічному позові відмовлено, тому судові витрати за зустрічним позовом у вигляді судового збору віднести на рахунок держави, оскільки позивач відповідно до вимог ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4,5,81,82, 90,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 1234 К/Р (№ 0) від 17 червня 2005 року в розмірі 15 613,55 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 6 794,10 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», третя особа ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору №1234 К/Р від 17.06.2005 року - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» судові витрати за первісним позовом у вигляді судового збору у розмірі 2568 грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» судові витрати за первісним позовом у вигляді судового збору у розмірі 2568 грн. 19 коп.

Судові витрати за зустрічним позовом віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.06.2021 року

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», місцезнаходження за адресою: 04070, м.Київ, вул.Андріївська, буд.2/12; ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Суддя А.В.Воробйов