ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3020/21 Справа № 201/4506/20 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») у травні 2020 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому, враховуючи останні уточнення, просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором у розмірі 458 425,85 грн .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим відповідачем була підписана анкета-заява б/н від 16 вересня 2019 року, після підписання якої ОСОБА_1 ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши 23 жовтня 2019 року паспорт споживчого кредиту, отримав преміальну карту Word Elite зі встановленням кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 400 000 грн., зі сплатою відсотків для преміальних карток в розмірі 74,4%. Підписавши анкету-заяву позичальника від 16 вересня 2019 року, відповідач погодився з запропонованими йому Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з заявою складають договір про надання банківських послуг. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 19 жовтня 2020 року виникла заборгованість, яку банк просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 20 квітня 2017 року по тілу кредиту станом на 19 жовтня 2020 року в сумі 95 683, 92 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням АТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволені позовних вимог та ухвалення нового судового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України скористався та подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до встановлених процесуальних норм ч.1 ст.367 ЦПК України оскаржуване судове рішення переглядається апеляційним судом в межах доводів та вимог апеляційної скарги АТ КБ "ПриватБанк".

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана анкета - заява №б/н від 20 квітня 2017 року, згідно якої ОСОБА_1 виявив бажання отримувати банківські послуги. В анкеті-заяві зазначено, що з підписанням відповідної заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з запропонованими йому для ознайомлення "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг /а.с. №101/.

Також судом встановлено, що у анкеті-заяві, яка була підписана ОСОБА_1 20 квітня 2017 року, не зазначена процентна ставка, виходячи з якої нараховуються проценти за користування кредитом, а також розмір комісії, яка щомісячно нараховується клієнту за обслуговування карткового рахунку, а отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування, а також додатковий платіж за обслуговування рахунку у викладі комісії.

Разом з цим, банк в своєму позові посилається на те, що що істотні умови договору погоджено у паспорті споживчого кредиту /а.с. №35-36/.

Проте, анкета-заява, підписана ОСОБА_1 від 20 квітня 2017 року не містить умов про те, що складовою невід`ємною частиною Договору банківського обслуговування є Паспорт споживчого кредиту.

Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо типу кредитних карт як «Універсальна», «Універсальна Голд», Картка Platinum, Картка МС Worid Black Edition, Картка Visa Signature, Картка MC World Elite, Карта Visa Infinite за якими вказані різні умови. Також зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Зі змісту даного паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише в період з 23 жовтня 2019 року до 06 листопада 2019 року, в той час як позивач просить стягнути заборгованість станом на 19 жовтня 2020 року, тобто банком здійснено розрахунок заборгованості поза межами вказаного періоду дії паспорту.

Відповідно до наданої позивачем довідки, з грудня 2017 року відповідачу було видано три кредитні картки: 1) НОМЕР_1 від 07 грудня 2017 року з терміном дії 11/20; 2) НОМЕР_2 від 20 грудня 2018 року з терміном дії 12/19; 3) НОМЕР_3 від 28 грудня 2019 року з терміном дії 12/22 /а.с. № 32/.

Виписка з карткового рахунку відповідача вказує, що отриманими картками відповідач активно користувався, грошові кошти використовував для власних потреб в межах розміру встановленого на карту ліміту, отримував кошти шляхом зняття готівки в банкоматі, здійснював розрахунки через термінали, здійснював грошові перекази на карти третіх осіб через інтернет - банкінг Приват24, сплачував комунальні послуги, здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом, а отже, прийняв запропоновані банком умови щодо розміру кредитного ліміту. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу.

Таким чином, доказом фактів: встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року справа №456/3643/17 провадження № 61-9882 св20.

Разом з цим, як вбачається з виписок по рахунку /а.с.№ 9-30, 88-90/ за період з 29 грудня 2018 року по 01 серпня 2020 року АТ КБ ПриватБанк за рахунок кредитного ліміту було проведено списання грошових коштів 307 271,76 грн. в рахунок сплати відсотків, щомісячних комісій за обслуговування картки, деталі операції списання відсотків за користування кредитним лімітом, щомісячна комісія за обслуговування картки та відповідно на суму, яка списувалася збільшувалася заборгованість по тілу кредиту.

Відповідно до наданих пояснень банк посилається на те, що відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме згідно до п.2.1.1.3.1. договору погашення кредиту та процентів здійснюється наступними шляхами: договірним списанням - клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим Договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим Договором (здійснювати договірне списання); внесенням клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі Мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. Таким чином, у разі відсутності коштів на рахунках, Відповідач здійснює погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу. Згідно до п. 2.1.1.3.2. договору мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань відповідача, розрахованих в процентах від загальної заборгованості, які щомісяця повинен сплачувати клієнт протягом строку кредиту.

Однак, як вбачається з виписок по рахунку в більшості випадків операції по договірному списанню, банком проводилися за наявності простроченої заборгованості по тілу кредиту на дату списання, що спростовує посилання позивача на те, що договірне списання банком відповідно до п.2.1.1.3.1. обґрунтовано проводилося за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за договором.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів, що саме відповідну редакцію Умов та Правил надання банківських послуг, на умови якої посилається позивач, розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву від 20 квітня 2017 року. Надані банком Витяг з Тарифів банку, Умови та Правил надання банківських послуг на пункти якого банк посилається позивач, як невід,ємну частину укладеного з відповідачем договору, не містить підпису відповідача про ознайомлення з ним при укладенні договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про визначення розміру відсотків за користування кредитним лімітом та погашення заборгованості шляхом договірного списання за рахунок встановленого кредитного ліміту, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Виходячи з викладених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що при підписанні анкети-заяви від 20 квітня 2017 року між сторонами було досягнуто згоди про умови кредитування, а також те, що відповідач був обізнаний та погодився з редакцією Умов та Правил та умовами щодо проведенням банком договірного списання, а отже, позивачем не надано належних доказів погодження клієнтом п.2.1.1.3.1 Умов і Правил, керуючись яким банк здійснював погашення процентів, комісії за рахунок кредитного ліміту, внаслідок чого збільшувалася заборгованість по тілу кредиту.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного та обгрунтованого висновку про стягнення з боржника суми заборгованості у розмірі фактично використаних ним коштів з кредитного ліміту, тобто від суми заборгованості у розмірі 402 955,68 грн. мають бути відраховані суми погашення 307 271,76 грн., які віднесені банком на погашення відсотків за користування кредитним лімітом та комісії за обслуговування рахунку.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та незаконності рішення не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування рішення, оскільки скарга не містить обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров