Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2320/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2021 року м. Сарни
Сарненський районний суд Рівненської області
одноособово суддя Довгий І.І.
за участю секретаря судового засідання Калюшик О.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити .
Відповідачі, які належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, відзиву на позов не подали.
Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідачів, які не з`явилися в судове засідання.
Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступного.
Відповідач зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти в розмірі 18,3% за їх користування на умовах, передбачених цими договорами. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
З досліджених платіжних документів видаткового касового ордеру від 24 квітня 2017 року та від 20.07.2017 року вбачається, що позивач на виконання умов укладених сторонами договорів видав відповідачу грошові кошти у сумі, обумовлені договорами.
З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань 24 квітня 2017 року між ТзОВ «Вендор-Фінанс» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов`язалася відповідати за зобов`язаннями ОСОБА_2 та нести солідарну відповідальність перед кредитодавцем.
19.12.2018 року відповідно до договору відступлення права вимоги №19/12/18 ТзОВ «Вендор-Фінанс» передає ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» права вимоги до боржників за кредитними договорами в тому числі право на до рахування штрафних санкцій на умовах передбачених Кредитним договором.
В подальшому 19.12.2018 року між ТзОВ «Фінансова компанія «ПраймАльянс» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги №19/12/18-ВП. Відповідно до п.1.1 Договору та додатку №1 до договору відступлення права вимоги цедент передає, а цесіонарій набуває належне Цедентові права вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі право донарахування штрафних санкцій на умовах передбачених кредитним договором.
ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс»19.12.2018 року направило ОСОБА_2 повідомлення про відступлення прав вимоги на користь ОСОБА_1 , в зв`язку з чим усі свої зобов`язання за кредитами ОСОБА_2 має виконувати на користь нового кредитора ОСОБА_1 .
Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору ( частина перша статті 638 ЦК України).
Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.
Пунктом 11 ч.1 ст. 21 вказаного Закону України «Про кредитні спілки» від 20.12.2001 року, врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.
З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.
Як вбачається з матеріалів справи, з укладанням договору відступлення права вимоги №19/12/18-ВП, відбулась заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.
Отже, відступлення права вимоги за кредитними договорами на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерними є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.
Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 року ( справа № 909/968/16) та в постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року ( справа № 465/646/11).
Представник позивача в своєму позові посилається на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеного договір цесії, а не договір факторингу.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно п.1.2 Договору про відступлення права вимоги №19/12/18- ВП від 19 грудня 2018 року, відступлення права вимоги за кредитним договором розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення (передачі) права вимоги включаючи, але не обмежують право вимоги сплати основного зобов`язання за кредитом, право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі встановленому кредитним договором нараховані станом на дату укладення цього договору, право вимоги сплати процентів за користування кредитом в розмірі встановленому Кредитним договором, право вимоги сплати неустойки (пені, штрафів) у випадку невиконання або неналежного виконання боржниками умов Кредитного договору, яке виникне та/або може виникнути в майбутньому, після укладення цього договору в розмірі встановленому кредитним договором, право вимоги інших платежів відповідно до умов кредитного договору, яке виникне та/або може виникнути в майбутньому після укладення даного договору.
Договір про відступлення права вимоги №19/12/18- ВП від 19 грудня 2018 року містить ознаки факторингу, оскільки до нового кредитора переходить не лише право вимоги щодо сплати суми заборгованості, а також право вимоги відсотків, неустойки, штрафів та інших платежів, які можуть виникнути в майбутньому.
За цим договором Новий кредитор одержує право ( замість Кредитора) вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань та право нараховування доходів за кредитом за основним договором та всіма договірними забезпеченнями.
З наведеного вище слідує, що до нового кредитора перейшли не лише вимоги зі сплати боргу, але й право вимоги, які випливають з кредитного договору.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про відсутність у позивача правових підстав вимагати у відповідачів виконання зобов`язання за кредитним договором, тому вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
На підставі викладеного, ст. ст. 526, 549, 554, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 247, 263, 265, 280 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) НОМЕР_3 ) про стягнення боргу в розмірі 112050,10 коп. та судових витрат - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: