Справа №601/662/21
Провадження № 2/601/353/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Тимощук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу № 601/662/21 за позовом ОСОБА_1 до головного управління Національної поліції в Київській області, Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - прокурора Денисюк Н.В.,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він з 12.04.2012 року працював на посаді провідного інженера відділу нагляду за дотриманням правил ведення лісового господарства ДСЛП «Київлісозахист». 06.06.2017 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. Відомості внесені до ЄРДР за №0000636. Досудове розслідування у справі здійснювалось слідчим відділенням Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУНП в Київській області. 31.07.2017 року прокурором затверджений обвинувальний акт за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. В ході досудового розслідування та судового розгляду зазначеного кримінального провадження, він жодного разу не визнавав своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину. Розгляд справи багаторазово відкладався за клопотанням сторони обвинувачення і неодноразово змінювались прокурори, які підтримували державне обвинувачення. 25.01.2021 року прокурором винесена постанова про відмову від підтримання обвинувачення у кримінальному провадження №0000636 від 12.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. 18.02.2021 року постановлена ухвала про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України. Таким чином, у зв`язку з некомпетентністю та незаконністю дій органу досудового розслідування та прокуратури, позивачу безпідставно повідомлено про підозру, затверджено обвинувальний акт та направлено його до суду. Факт його незаконного перебування під слідством у зв`язку з підозрою у вчиненні тяжкого злочину та судовий розгляд кримінального провадження, які в сукупності тривали 3 роки 8 місяців та 12 днів, негативно відобразились у його житті. Так, працюючи на посаді провідного інженера-лісопатолога відділу нагляду з дотриманням правил ведення лісового господарства ДСЛП «Київлісозахист», він був наділений адміністративно-господарськими функціями та, у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, приймав різного роду рішення, видавав дозвільну документацію. Однак, незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності негативно вплинуло на його психоемоційний стан, підірвав його авторитет в трудовому колективі, йому стало складно приймати відповідальні рішення. У зв`язку з постійними моральними переживаннями та нестабільним емоційним станом, він прийняв рішення про переведення з займаної посади, хоча при нормальних життєвих обставинах він в жодному разі не вчинив таким чином. Перебування під слідством та судове провадження також фактично позбавили його можливості поїхати працювати до інших країн. Притягнення його до кримінальної відповідальності внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури, негативно вплинуло на його відносини з колегами, друзями, батьками та іншими членами родини, призводило до виникнення домашніх конфліктів, порушило його нормальні життєві зв`язки, непоправно погіршило його авторитет серед оточуючих людей, він був позбавлений можливості продовження звичного для нього способу життя та реалізації своїх звичок і бажань. А тому позивач просить стягнути з із державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету, шляхом безспірного списання коштів державного бюджету на його користь 450000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органом досудового розслідування та прокуратури. Окрім того, позивачем подано уточнення до розрахунку сум, які підлягають стягненню. Зазначив, що 266571 грн. 48 коп. з заявлених 450000 грн. становить гарантований державою мінімум відшкодування моральної шкоди. Однак, враховуючи обставини справи, явну необґрунтованість пред`явлених йому підозри та обвинувачення вважає, що дана сума не є співмірною із заподіяною йому моральною шкодою. Тому позивач просить додатково стягнути 183428 грн. 52 коп. з розрахунку 4163 грн. 83 коп. за кожен повний місяць перебування під слідством (183428,52 грн. 52 коп. / 44 місяці = 4163 грн. 83 коп.).

Представник відповідача Київської обласної прокуратури Денисюк Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що позивачем не наведено доводів на підтвердження заподіяння моральних страждань, настання інших негативних явищ, переживань тощо. Крім того, доводи про стягнення саме 450 000 грн. та додатково 183428 грн. 52 коп. фактично не обґрунтовані, а позивачем при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди безпідставно завищена сума стягнення у порівнянні із мінімальним розміром, визначеним у ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Разом з тим, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження протиправності поведінки органів досудового розслідування та прокуратури у ході досудового розслідування кримінального провадження, чи його судового розгляду. Навпаки, матеріали справи свідчать, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000636 органи прокуратури діяли згідно вимог кримінального процесуального закону, оскільки будь-які рішення чи дії прокуратури Київської області щодо ОСОБА_1 незаконними в судовому порядку не визнавались і навіть не оскаржувались учасниками кримінального провадження. Отже, здійснення досудового розслідування кримінального провадження стосовно позивача та судовий розгляд не призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків чи додаткових зусиль для організації життя, останній міг продовжувати працювати, тобто вести звичний спосіб життя, що свідчить про відсутність будь-яких істотних страждань чи інших негативних наслідків морального характеру. Таким чином, ймовірна компенсація моральної шкоди ОСОБА_1 може складати суму у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року за кожен місяць перебування позивача під слідством і судом, однак лише за умови, якщо суд дійде висновку про наявність підстав, передбачених законом, а також доведеності позивачем понесених моральних страждань. Позивачем не наведено переконливих аргументів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, настання інших негативних явищ, переживань тощо, не доведено протиправної поведінки, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, а доводи про стягнення саме 450 000,00 грн. та додатково 183428, 52 грн. моральної шкоди не грунтуються та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Представник ГУНП в Київській області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Згідно поданого відзиву на позовну заяву посилається на те, що позивач вимагає компенсацію у розмірі 450 000,00 грн. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Дана суму позивача є необгрунтованою та базується лише на припущеннях. Оскільки право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію, то факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди і умовою цивільно-правової відповідальності. При цьому сума присудженого відшкодування шкоди не може бути джерелом незаконного збагачення. Враховуючи те, що позивач не навів міркувань, з яких він виходив, визнаючи розмір завданої моральної шкоди, а також не обгрунтував існування причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправним на його думку діянням, не надавши документального підтвердження погіршення стану здоров`я та інших негативних наслідків, викликаних неправомірними діями або бездіяльністю органу досудового розслідування на думку позивача, вважає, що вимоги позовної заяви є такими, що не підлягають задоволенню.

Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Згідно поданого відзиву на позовну заяву посилається на те, що ОСОБА_1 не вказав та не надав доказів на підтвердження заподіяння йому моральних страждань чи втрат, в ході проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000636. Також позивач не вказав, яких саме вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках він зазнав та яким чином це пов`язано із проведенням слідчих чи інших дій органів досудового розслідування. При цьому варто зазнати, що ухвалою апеляційного суду Київської області №373/1452/17 від 24.10.2017р. встановлено відповідність обвинувального акту, складеного начальником СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області та затвердженого прокурором Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, стосовно позивача у кримінальному провадженні №0000636 вимогам законодавства. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, у встановленому ЦПК України порядку, наявність правових підстав для відшкодування заявленої до стягнення моральної шкоди. А тому, заявлені вимоги є необгрунтовані, документально не підтверджені, не базуються на вимогах чинного законодавства та не підлягають до задоволення.

18 березня 2021 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області відкрито провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

14 квітня 2021 року Київською обласною прокуратурою подано відзив на позовну заяву згідно якого просять відмовити у задоволенні повних вимог.

14 квітня 2021 року Київською обласною прокуратурою подано заяву про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

14 квітня ГУНП в Київській області подано відзив на позовну заяву згідно якого просять відмовити у задоволенні повних вимог позивача у повному обсязі.

12 травня 2021 року ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

12 травня 2021 року Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву згідно якого просять відмовити в позові ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань.

06 червня 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України.

25.01.2021 року прокурором у кримінальному провадженні, за погодженням з керівником Бориспільської місцевої прокуратури, винесена постанова про відмову від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні №0000636 від 12.07.2017 року стосовно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України

18.02.2021 року ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження №0000636 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.02.2021 року кримінальне провадження №0000636 (№373/1452/17) за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.364 КК України закрито в зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України, що є підставою для відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка полягає у стражданнях внаслідок психологічного впливу при допитах слідчим та під час судових засідань, порушенні та зміні у негативний бік його установлених зв`язків та звичок, погіршенні відносин з оточуючими.

Судом встановлено, що моральну шкоду, позивач пов`язує з незаконними діями органів досудового розслідування, органами прокуратури, що призвело до порушення конституційних прав та свободи ОСОБА_1 . Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням часу перебування позивача під слідством: з 06 червня 2017 року (повідомлення про підозру у вчиненні злочину) по 18.02.2021 року (день проголошення ухвали Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області), розрахунковий період становить 44 місяців.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) та в постанові Верховного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за №569/12383/17 зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості».

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом з 06.06.2017 року по 18.12.2021 року, розрахунковий період становить 44 місяці. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.02.2021 року кримінальне провадження №0000636 (№373/1452/17) за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.364 КК України закрито в зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України.

Такий тривалий час перебування під слідством негативно вплинув на душевні і психічні страждання, яких зазнав позивач, повністю паралізовані всі можливі життєві зв`язки, були утрудненні спілкування і стосунки з оточуючими людьми, він не мав можливості нормально працювати, не міг реалізувати своє конституційне право на працю.

Позивач набув право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконними діями органів досудового розслідування, органами прокуратури у зв`язку із чим позивачу були заподіяні страждання внаслідок психологічного впливу при допитах слідчим та під час судових засідань, що свідчить про наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачів та виною останніх в її заподіянні.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому враховано характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат.

Разом з тим, враховуючи п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи обставини справи, а також досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивач, перебуваючи під слідством протягом значного періоду часу дійсно зазнав моральної шкоди, яка виразилася у порушенні його нормальних життєвих зв`язків, негативних змінах в емоційному стані, почуттями розгубленості, щоденними негативними переживаннями та тривогою, що надає позивачу право на отримання компенсації на підставі положень статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Так, відповідно до частин 2, 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 у справі № 6-2203цс15.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», з 01.1.2021 року по 30.11.2021 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6000 гривень.

Відтак, саме виходячи із вищевказаного розміру мінімальної заробітної плати слід обчислювати розмір моральної шкоди відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, що діють на час розгляду справи. Визначений законом розмір - є мінімальним, який гарантований державою.

В даному випадку розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 суд визначає з урахуванням часу перебування позивача під слідством, а саме: з 06 червня 2017 року (з часу проголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення) по 18 лютого 2021 року (день проголошення ухвали Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення), що загалом складає 44 місяці та виходячи із розміру мінімальної заробітної плати станом на час розгляду справи за кожен місяць.

Отже, розмір моральної шкоди, що підлягає компенсації позивачу, становить 264 000 гривень (6000 гривень х 44 місяці).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому слід стягнути із головного управління Національної поліції в Київській області судовий збір в розмірі 2640 грн. на корись ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001 код 22030106.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, статтями 1167, 1176 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1 264 000 (двісті шістдесят чотири тисячі ) гривень моральної шкоди.

Стягнути із головного управління Національної поліції в Київській області судовий збір в розмірі 2 640 (дві тисячі шістсот сорок ) гривень на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001 код 22030106.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Позивач: ОСОБА_1 , житель: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: головне управління Національної поліції в Київській області, місцезнаходження: вул. Володимирська 15 м. Київ,

Відповідач: Київська обласна прокуратура, місцезнаходження: вул. Лесі Українки 27/2 м. Київ,

Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження: вул. вул. Бастіонна, 6 м. Київ, .

Повне судове рішення складено 18.06.2021.

Головуючий: