Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1422/20
Провадження № 2/945/277/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Терентьєва Г.В.

за участю секретаря Петриченко В.С.,

розглянувши 15 березня 2021 року в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай)

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 . Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності ВАТ "Заречье" розміром 6,64 в умовних кадастрових гектарах. Зазначене право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 отримав у спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформив належним чином своїх спадкових прав. Окрім позивачки, після смерті її батька інших спадкоємців немає. Інших спадкоємців за законом або заповітом, окрім позивачки, немає. При зверненні позивачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не оформив належним чином своїх спадкових прав після смерті своєї сестри ОСОБА_3 . Враховуючи вказане, нотаріус рекомендував звернутися до суду для вирішення питання прийняття спадщини.

В судове засідання позивачка не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_4 надав суду письмову заяву про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши в судовому засіданні письмові докази по справі, суд находить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Кіровською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області 18.09.1997 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ "Заречье" розміром 6,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії МК № 0059551, виданого Миколаївською районною державною адміністрацією 26 лютого 1997 року, ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ "Заречье" розміром 6,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Як вбачається з довідки Зарічненського старостинського округу № 1 Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 17.02.2020 року № 79, ОСОБА_3 проживала за адресою АДРЕСА_1 . Постійно проживаючих та зареєстрованих за цією адресою на день її смерті немає.

Таким чином, ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті своєї сестри ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в ред. 1963 р.) ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки мав правовстановлюючий документ на вищезазначене майно, тобто фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Кіровською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області 11.12.2000 року.

Єдиним спадкоємцем після його смерті є його дочка - позивачка у справі ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки її дівоче прізвище " ОСОБА_5 ", а батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 21 жовтня 1972 року (актовий запис № 72) було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , якій після укладення шлюбу було надано прізвище " ОСОБА_5 ".

Згідно довідки Зарічненського старостинського округу № 1 Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 16.03.2020 року № 121 ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 пo день смерті.

Як було з`ясовано в судовому засіданні позивачка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті батька, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) знаходиться у неї.

За приписом ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, в тому числі в порядку спадкування згідно ст. 131 Земельного кодексу України. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Після смерті батька ОСОБА_2 позивачка є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину. Інших спадкоємців не має, із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, фактично спадщину не приймав.

Таким чином, враховуючи, що позивачка не може реалізувати своє право на отримання спадщини, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

Тому, за викладених обставин позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай) є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3,12,13,81,259,263-265,354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ) до Радсадівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області (ідентифікаційний код в ) про визнання права власності на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ВАТ «Заречье» розміром 6,64 га в умовних кадастрових гектарах, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі сертифікату серії МК № 0059551, виданого Миколаївською районною державною адміністрацією Миколаївської області 26 лютого 1997 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г. В. Терентьєв