КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-з/824/100/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.

при секретарі Карпенко В.Р.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, усунення перешкод в користуванні власністю та виселення,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. (надалі - ПН КМНО) про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, усунення перешкод в користуванні власністю та виселення.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 рокурішення районного суду скасовано. Постановлено у справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02 жовтня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Солонець Т.М, за реєстровим № 1197.

Застосовано наслідки недійсності правочину шляхом витребування у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .

27 липня 2020 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 .

У вказаній заяві ОСОБА_1 просить роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року в частині, а саме: «Застосувати наслідки недійсності правочину шляхом витребування у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 » зазначивши:

чи зобов`язана ОСОБА_1 в результаті застосування наслідків недійсності правочину повернути квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

чи можливе шляхом прийняття додаткового рішення суду включення в постанову Київського апеляційного суду від 08.07.2020 року обов`язку ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 149 000 грн, сплачених при укладенні договору купівлі-продажу від 02.10.2014 року.

Заяву обґрунтовано тим, що при укладенні договору купівлі-продажу від 02.10.2014 року ОСОБА_1 було сплачено за квартиру 149 000 гривень (п. 5 договору), натомість постанова Київського апеляційного суду від 08.07.2020 року не передбачає повернення сплачених коштів в результаті визнання недійсним договору.

Вказано, що прийнята судом апеляційної інстанції постанова потребує більш повного та ясного викладення тієї частини, розуміння якої викликає труднощі та приводить до декількох варіантів тлумачення.

Суддею-доповідачем вирішені процедурні питання, пов`язані з рухом справи, витребувано із Святошинського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи № 759/14874/15-ц, яка станом на день надходження запиту перебувала на розгляді в суді касаційної інстанції.

20 травня 2021 року цивільна справа №759/14874/15-ц надійшла на адресу Київського апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання.

При цьому, про місце та час розгляду заяви учасники справи повідомлялися належним чином. В суд апеляційної інстанції з`явився представник позивача ОСОБА_3 .

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ОСОБА_2 , яка просила у задоволенні заяви відмовити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви ОСОБА_1 , колегія доходить до висновку про те, у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно керівних роз`яснень, які містяться у п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Також зазначено, що якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Із аналізу указаних положень слід дійти висновку, що роз`ясненню підлягають судові рішення, які ухвалені по суті спору і підлягають пред`явленню до виконання, та якими встановлюються, змінюються або припиняються права і обов`язки учасників процесу.

Роз`яснення судового рішення не повинно тягнути за собою внесення змін до судового рішення та дослідження питань, які не були предметом судового розгляду.

Відповідно до справи, питання, які містяться у заяві про роз`яснення рішення суду, були предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Верховного Суду від 31.03.2021 року у вказаній справі було відхилено доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм матеріального права щодо застосування реституції, оскільки, як указав суд касаційної інстанції, правильно встановивши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про застосування до спірних правовідносин положень статті 388 ЦК України (витребування майна від добросовісного набувача), а не статті 216 ЦК України (зобов`язання сторони повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину), тобто судом реституція не застосовувалася (а.с.100-110 т.4).

Таким чином, роз`яснення судового рішення з указаних підстав є процесуально недопустимим.

За результатами вирішення спору, судом було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02 жовтня 2014року й з урахуванням віндикаційного позову, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 спірне нерухоме майно, яке вибуло з володіння власника поза його волею.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що постанова від 08 липня 2020 року викладена чітко та зрозуміло і не потребує додаткових роз`яснень.

З огляду на викладене вище, у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 08 липня 2020 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 30 червня 2021року.

Суддя-доповідач:

Судді: