Провадження № 22-ц/811/1325/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова в складі судді Фролової Л.Д. від 04 січня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 січня 2021 року скаргу адвоката Ошуста Сергія Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження, про стягнення штрафу в розмірі 184 847, 04 грн. залишено без розгляду та повернуто особі, що подала скаргу.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати як незаконну та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції і поновити строк на подання скарги на дії приватного виконавця.

Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсності та обставинам справ, оскільки ним, як скаржником (заявником) до скарги окремо подано клопотання про поновлення процесуального строку, пропущеного з поважних причин, в якому також, як і в самій скарзі, зазначено поважність причин пропуску такого строку та підстави для його поновлення судом. Зазначає, що прийнявши рішення про повернення скарги на стадії вирішення питання про відкриття провадження в справі у зв`язку з пропуском строку на оскарження, суд фактично відмовив заявнику у реалізації його права на судовий захист, що свідчить про надмірний формалізм суду першої інстанції під час вирішення питання про відкриття провадження в справі. Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду. Також вважає, що прийнявши рішення про повернення скарги особі, яка її подала на стадії вирішення питання про відкриття провадження в справі, в зв`язку з пропуском строку на оскарження, суд першої інстанції прийняв завчасне рішення, безпідставно не вирішив питання про поновлення строку на оскарження постанови державного виконавця за участю скаржника, тобто процесуально не вирішив подане окреме клопотання про поновлення пропущеного строку, що свідчить про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а саме поважність причин пропуску строку оскарження постанови державного виконавця та підстав для поновлення такого строку, які викладені крім клопотання і в самій скарзі. Звертає увагу, що строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження в даному випадку пропущений ним, як представником (захисником) боржника з поважних причин, оскільки копію даної постанови він отримав в Рожнятівському РВ ДВС тільки після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження на підставі заяви від 14.12.2020 року, поданої згідно повноважень по договору про надання правової допомоги від 14.12.2020 року, тому цей строк підлягає до поновлення судом. Суд першої інстанції зазначені обставини не перевірив, оскільки на стадії відкриття провадження в справі прийняв незаконне рішення про повернення поданої скарги у зв`язку з пропуском строку на оскарження дій державного виконавця.

В судове засідання окрім представника заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 , учасники справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялися про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявниці на підтриманя апеляційної скарги, дослідивши матеріали, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів скарги, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 126 ч.1 ст. 227, ст. 449 ЦПК України, п.16 постанов Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», та залишаючи без розгляду скаргу та повертаючи її, виходив з того, що як вбачається зі скарги, заявник оскаржує бездіяльність державного виконавця, після закінчення строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження. Підставою для пропущення строку зазначив те, що копія постанови була ним отримана тільки після укладення договору про надання правової допомоги з ОСОБА_1 від 14 грудня 2020 року. Однак, суд вважав, що такі підстави не можуть бути визнані судом як поважні причини пропуску строку на звернення до суду, оскільки приписами законодавства чітко встановлено, що скарга подається у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, а не представник такої особи. Відтак, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів поважності пропуску строку, суд вважав, що такий не підлягає поновленню, а скарга підлягає поверненню особі що її подала. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вищевказана скарга на стадії вирішення питання про прийняття до провадження підлягає поверненню особі, що її подала, в зв`язку з пропуском строку на оскарження.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають.

30.12.2020 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав в суд скаргу, суб`єкт оскарження: Рожнятівський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якій просив:

?поновити строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, пропущений з поважних причин;

?постанову головного державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області (на даний час Рожнятівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гулянич О.М. від 13 листопада 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП №60593653 щодо примусового виконання постанови Галицького районного суду м. Львова в справі №461/4706/19 від 04 липня 2019 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави штрафу в сумі 184 847,04 грн, - скасувати як незаконну;

?виконавче провадження провадження ВП №60593653 від 13.11.2019 року зупинити на час до вирішення справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.

Свої вимоги мотивував тим, що строк на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження пропущений ним, як представником (захисником) боржника з поважних причин, оскільки копію даної постанови він отримав в Рожнятівському РВ ДВС тільки після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження на підставі заяви від 14 грудня 2020 року, тому на його думку цей строк підлягає до поновлення судом. Зазначає, що головним державним виконавцем Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області Гулянич О.М. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60593653, незважаючи на те, що постанова про накладення на Матіїв ОТ, адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 184 847,04 грн надійшла до виконання у районний відділ ДВС 13 листопада 2019 року.

Статтями 124,125 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (частина перша статті 287 КАС України).

Тобто, якщо закон встановив інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відповідно до частин першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Тобто зазначеними нормами ЦПК України передбачено можливість оскарження дій державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у цивільній справі.

Тобто згідно з наведеними нормами ЦПК України та КАС України право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного та адміністративного судочинства відповідно, та його примусовим виконанням.

З матеріалів справи вбачається, що постановою головного державного виконавця Рожнятівського районного відділу ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області (на даний час Рожнятівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гулянич О.М. від 13 листопада 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №60593653 щодо примусового виконання постанови Галицького районного суду м. Львова в справі №461/4706/19 від 04 липня 2019 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави штрафу в сумі 184 847,04 грн.

Ураховуючи, що спірні правовідносини в даній справі виникли під час виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 04 липня 2019 року у справі №461/4706/19 про стягнення з ОСОБА_3 на користь держави штрафу в сумі 184 847,04 грн., скарга ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу в розмірі 184847,04 грн. не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на вказане розгляд скарги в порядку цивільного судочинства та відповідно постановлене за наслідками такого розгляду оскаржуване судове рішення слід вважати такими що здійснений та ухвалене без дотримання вимог закону, а тому таке судове рішення залишатись в силі не може та підлягає скасуванню із закриттям провадження у даній справі (п.1 ч.1 ст. 255, ст. 377 ЦПК України).

Вказане по суті відповідає також правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №359/7022/17, від 29.05.2019 року у справі №760/14437/18, від 22.01.2020 року у справі №823/564/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 213/2012/16.

Вказаним апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Вказане не позбавляє заявника права на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, у передбаченому КАС України порядку.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.4, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 січня 2021 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 30 червня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра