РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06. 2021 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.

при секретарі Ференц А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, третя особа: Товарна Біржа "Ізумруд" про визнання дійсним договору купівлі-продажу, -

в с т а н о в и в :

Позивач в листопаді 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила Визнати за нею право власності на 56/100 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 360 кв.м., наданій на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міського ради народних депутатів № 14/30 від 30.02.1954 р., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік - ОСОБА_2 . 14.08.1998 її чоловік уклав на товарній біржі договір купівлі-продажу за яким придбав вищезазначену частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ., власником якого була ОСОБА_3 .Договір був зареєстрований на товарній біржі «Ізумруд», на той час такі договори не підлягали нотаріальному посвідченню. Договір був зареєстрований в державному Бюро технічної інвентаризації 14.08.1998 за реєстраційним номером № 6795. В день укладання договору сторони домовились про всі істотні умови договору та відбулося повне його виконання. Технічний паспорт не змінювали, перебудов не проводили. Після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, але в оформленні спадкового майна після смерті чоловіка нотаріусом їй було відмовлено, оскільки зазначений договір купівлі-продажу є не чинним, так як не посвідчений нотаріально. В зв`язку з тим, що вона не може реалізувати своє право на спадкове майно, вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

21.12.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якій представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на недотримання під час укладення договору купівлі-продажу на товарній біржі , вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення такої угоди. Зазначив що Херсонська міська рада не є належним відповідачем у справі.

16.02.2021 року на адресу суду позивачем подано уточнену позовну заяву в якій остання просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 56/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 укладений між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2 , зареєстрований Товарною біржою «Ізумруд» за № 4225 від 14.08.1998 року та зареєстрований у Херсонському бюро технічної інвентаризації 14.08.1998 за № реєстраційним № 6795.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2021 року витребувано докази по справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився , надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в задоволенні заявлених вимог з підстав зазначених у відзиві.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Клопотань на адресу суду не надходило.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 Комсомольським відділом РАЦС Херсонського міського управління юстиції , 13.08.2005 року між ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровано шлюб , про що зроблено актовий запис № 210. Після реєстрацію шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_6 ».

Згідно договору купівлі-продажу укладеного на товарній біржі «Ізумруд» від 14.08.1998 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 56/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з домобудівлі літ. «А», літня кухня літ. «Б», туалет літ. «Г», гараж літ. «Д», «В», сарай літ. «Е», водопровід, огорожа №1-4. За домобудівлею зареєстрована земельна ділянка площею 360 кв.м., на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів м.Херсона за № 14/30 від 30.02.1954 року. Частина домоволодіння належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого третьою Херсонською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-2142 від 09.06.1988 року

Також право власності ОСОБА_2 зареєстровано у Херсонському бюро технічної інвентаризації 14.08.1998 за № реєстраційним № 6795.

Згідно довідки управління містобудування та архітектури ХМР № 55 від 02.10.2020 року розпорядженням міського голови від 19.02.2016 року № 80 на виконання вимог ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» вул.Сорокіна пер іменовано на АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 шляхом включення їх до переліку геонімів м.Херсона. НА сьогодні у черговому адресному плані м.Херсона існує об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 виданого 28.03.2020 року Херсонським міським відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса) , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 виданого 02.05.2001 року міським відділом РАГС м.Херсон , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Листом Другої Херсонської державної нотаріальної контори № 2192/02-14 від 13.11.2020 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на 56/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки договір купівлі-продажу нерухомості № 4225, посвідчений товарною біржою 14.08.1998 , не відповідає вимогам ст.227 ЦК України (1963року) щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що сторонами при укладенні договору було досягнуто згоди за усіма істотними умовами договору, продаж будинку вчинено за 7 100 грн, які продавець отримала, відбулася передача майна і ОСОБА_2 фактично вступив у володіння придбаним будинком з надвірними будівлями.

Факт здійснення сторонами своїх обов`язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією.

Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений 14.08.1998 року, тому на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР (1963 року).

Згідно зі статтею 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України (у редакції 1963 року).

Відповідно до частини першої статті 45, статті 47 ЦК України (у редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частина 2 статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

При укладанні договору купілі-продажу сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір купілі-продажу нерухомого майна укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Відповідно до частини другої статті 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Крім того, за змістом статей 128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Реєстрація бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 права власності на домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 14.08.1998 року не суперечила чинному законодавству.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 4225 від 14.08.1998 року, оформленого в товарній біржі дійсним.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Наразі правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені в дію ЦК України 2003 року. На час укладення спірної угоди, вимоги щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано.

Відповідно до абз. 3 та 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Здійснивши державну реєстрацію у Херсонському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 6795 права власності за чоловіком позивача, держава цим самим визнала право власності ОСОБА_2 на 51/100 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

З огляду на вищевикладене ,вбачається, що сторони виконали умови договору купівлі-продажу, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР був зареєстрований в БТІ у передбаченому законом порядку, угода з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, таким чином ОСОБА_2 набув право власності на частину домоволодіння і правомірно володів ним до моменту смерті, тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення з метою оформлення позивачем спадкових прави після смерті чоловіка.

Суд не приймає до уваги заперечення Херсонської міської ради стосовно неналежного відповідача ц справі, оскільки позивач, як єдиний спадкоємець після смерті чоловіка, який уклав договір зареєстрований на товарній біржі з особою, яка також померла, не має іншого способу захисту як звернення з позовом до Херсонської міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу, яка є єдиним належним відповідачем в тому числі в разі визнання спадщини відумерлою за відсутності спадкоємців.

Крім того, суд зазначає, що позивач визначився з позовними вимогами про визнання договору купівлі-продажу дійсним, оскільки відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, яка входить до спадкової маси після смерті її чоловіка, є єдиною перешкодою для нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно за рішенням суду можливо у виключних випадках, зокрема у разі відсутності у нотаріуса можливості видати свідоцтво про право на спадщину взагалі.

В інших випадках, рішення суду за наявності відповідних підстав та доведеністю заяви (вимог) має усувати для належного і добросовісного спадкоємця перешкоди в отриманні у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу, оформленого на товарній біржі «Ізумруд» дійсним.

Отже, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна від 14.08.1998 року було оформлено за існуючим в той час порядком, а також мала місце конкуренція норм права, можна зробити висновок, що сторони добросовісно помилялися щодо відсутності необхідності нотаріального посвідчення договору, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 , 354 ЦПК України, ст.ст.209, 220, 650, 656, 657 ЦК України, ст.ст.47,227 ЦК УРСР в редакції 1963 року,ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, третя особа: Товарна Біржа "Ізумруд" про визнання дійсним договору купівлі-продажу задовольнити.

Визнати договір купілі-продажу нерухомого майна № 4225 саме: 56/100 частин житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з домобудівлі літ. «А», літня кухня літ. «Б», туалет літ. «Г», гараж літ. «Д», «В», сарай літ. «Е», водопровід, огорожа №1-4, укладений 14.08.1998 року на Товарній Біржі «Ізумруд» за № 4225 між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2 та зареєстрований у Херсонському бюро технічної інвентаризації 14.08.1998 за № реєстраційним № 6795- дійсним.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Наіменування по справі :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Херсонська міська рада: 73003 м.Херсон пр-т Ушакова, 37 .

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення виготовлено 23.06.2021.