Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року місто Волноваха
Волноваський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Подоляк Я.М.,
за участю секретаря судових засідань Перебайло А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
08.12.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі КБ, Банк, позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що відповідач, з метою отримання банківських послуг, звернувся до позивача, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 22.02.2016 року, і, при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в КБ, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до умов Договору.
19 січня 2021 року ухвалою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області зазначена справа передана за територіальною підсудністю до Волноваського районного суду Донецької області.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 року справа передана в провадження судді Подоляк Я.М.
09.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначає, що дійсно 22 лютого 2016 року отримувала кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач самостійно, без отримання її згоди, збільшив відсотки за користуванням кредитом з 30 % до 43,2%. Визнає лише заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2000, оскільки не зрозуміло на підставі чого, зазначено заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3660,12 грн, враховуючи, що не надано будь-яких розрахунків. Визнає відсотки на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання, в межах строку позовної давності з 08 грудня 2017 року (позивач звернувся до суду 08 грудня 2020 року), у розмірі 182,5 грн. Просила справу розглянути у її відсутність.
11.05.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній зазначає: 1) що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 22.02.2016 року, з якої вбачається що відповідачем вказана інформація про себе, яка необхідна для отримання кредитної картки, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що ОСОБА_1 висловила згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчила, що згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Ознайомилась з ними та зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку; 2) щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт; 3) Щодо строків позовної давності зазначив, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки діє до останнього дня 12.2020 року, Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 01.12.2020 року до спливу строку позовної давності, на підставі викладеного, просили позовні вимоги задовольнити.
24.05.2021 року від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій Банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 22.02.2016 року, в розмірі 4975,24 грн, яка складається: 3660,12 - заборгованість за тілом кредиту в т.ч заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1315,12 грн - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит відповідно до ст. 625, а також понесені позивачем судові витрати. Справу просив розглянути у відсутності представника.
Суд ухвалив судове засідання проводити у відсутності учасників справи, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши у судовому засіданні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Частиною першою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 638 Цивільного Кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.02.2016 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 2000 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПРИВАТБАНКУ". Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, з огляду на що у нього утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 12.10.2020 року складає суму 3660,12 грн заборгованість за тілом кредиту в т.ч.заборгованість за простроченим тілом кредиту. Відповідач ОСОБА_1 , хоча і не визнала заборгованість за тілом кредиту у сумі 3660,12 грн, проте контррозрахунку заборгованості за тілом кредиту суду не надала.
У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем за тілом кредиту в розмірі 3660,12 грн. За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обгрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача стягується заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3660,12 грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача 1315,12 грн - заборгованість за відсотками нарахованими за прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відсутність підпису боржника на відповідних умовах, тарифах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суто договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово і викладаються в певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них, зокрема підписавши анкету- заяву.
Матеріали справи містять довідку, видану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої ОСОБА_1 за кредитним договором була надана картка НОМЕР_1 , дата відкриття 10.12.2016 року, термін дії грудень 2020 року (а.с. 9).
Із матеріалів справи вбачається те, що боржник користувався карткою, що підтверджується банківською випискою (а.с. 75,76).
Частиною 1 статті 551 ЦК України передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності, суд погоджується з запереченнями позивача про те, що кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.
Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно сроку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6- 61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.
Тому заборгованості про процентам відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, яка складає 1315,12 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, за подання позову до суду позивачем сплачено 2102,00 грн. відповідно до платіжного доручення № PROM5B43YD від 15.10.2020 року (а.с. 100).
Враховуючи що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 12-13, 19, 89, 263-268, 273 ЦПК України, ст.ст.525, 526, 536, 615, 1054 ЦК України,суд, -
Позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.02.2016 у сумі 4975,24 грн. (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять гривень 24 коп.), а саме: заборгованість за тілом кредиту в сумі 3660,12 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит в сумі 1315,12 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн.( дві тисячі сто дві гривні 00 коп.)
Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду через Волноваський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, буд.50.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 від 25.05.2018 року Волноваським РВ ГУ ДМС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 29.06.2021.

Суддя Я.М. Подоляк