Справа № 643/5780/21
Провадження № 2/643/3457/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2021 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власенка М. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Насирової М. М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Просить залишити після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_3 » та просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн., а також витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 1000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 29 червня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому виконавчим комітетом Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 07, шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, примирення неможливе, внаслідок чого збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та дітей. Фактично спільне життя припинено з червня 2019 року.

05 квітня 2021 року суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання ОСОБА_2 з запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача у відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відповідь на який надійшла до суду 22 квітня 2021 року.

Ухвалою суду від 23 квітня 2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

28 травня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова від ОСОБА_2 надійшов відзив у справі № 643/5780/21, в якому зазначив про визнання позову в частині розірвання шлюбу та виклав заперечення щодо стягнення з нього витрат на правову допомогу. Просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 , розподілити судові витрати у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та відмовити у задоволенні вимог позивачки про стягнення з нього на її користь понесених судових витрат на правову допомогу. Просив розгляд справи проводити у його відсутність.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні заявлену вимогу про розірвання шлюбу визнав, підтримав поданий раніше відзив, просив суд його врахувати та ухвалити відповідне рішення у справі.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

З 29 червня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому виконавчим комітетом Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 07, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають разом з позивачем.

Спільне життя не склалось у зв`язку із повним непорозумінням, що привело до розпаду сім`ї.

Згідно положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні об`єктивно встановлено, що подальше спільне життя сторін із збереженням шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Суд доходить висновку, що у даний час шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дітям, а тому вважає, що шлюб між сторонами повинно бути розірвано.

Щодо заявленої вимоги про стягнення витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривні, що підтверджено наданою квитанцією № 4360 від 01 квітня 2021 року.

Проте, з положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України слідує, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідачем подано відзив, у якому останній визнає вимогу про розірвання шлюбу, тобто до початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову.

За правилами ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право відповідача, передбачене нормами Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, суд приймає заяву відповідача про визнання позову.

Оскільки відповідачем визнано позов, а позов в частині заявленої вимоги про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 454,00 грн., що становить 50 відсотків судового збору, слід повернути останній з державного бюджету, а решту суми судового збору у розмірі 454,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

З положень ст. 26, 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі та до якого застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випад ку надання усних і письмових консультацій.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Зазначені правові висновки також викладені у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано розрахунок та акт виконання робіт по наданню правової допомоги ОСОБА_1 з приводу підготовки до суду позовної заяви про розірвання шлюбу від 01 квітня 2021 року, а також квитанцію № 19 від 01 квітня 2021 року про сплату ОСОБА_1 суми 1000,00 грн. за надання правової допомоги з підготовки до суду позову про розірвання шлюбу, які видані адвокатом юридичної консультації Московського району Ільєвою О. Ф.

Проте, позивачем не надано договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом та позивачем, а підстави, відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», для вчинення такого договору в усній формі відсутні.

Відтак, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 4, 12, 76 81, 89, 141, 142, 263 265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 29 червня 2011 року виконавчим комітетом Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 07, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. згідно квитанції № 4360 від 01 квітня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м. Харкова.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя М. В. Власенко