Справа № 6/593/34/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"18" червня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бережани заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Дніпрофінансгруп" про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", посилаючись на те, що хоч 2 лютого 2010 року Бережанським районним судом було постановлено рішення про стягнення із ОСОБА_1 в користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 87 337,37грн.; 873,37 грн. судового збору та 120 грн.- витрат на інформаційно- технічне забезпечення по розгляду справи та на виконання вказаного рішення суду видавалися виконавчі листи, які були своєчасно звернуті до виконання, однак, незважаючи на вказане, рішення суду залишилося без виконання, а так як видані на виконання вказаного рішення суду виконавчі листи були втрачені, а 23 липня 2020 року між ВАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_1_5, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 35/2008-МКБ від 12 травня 2008р., перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», тому вищевказане товариство на підставі ст. 512 ЦК України звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником, видачу дублікатів втрачених виконавчих документів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення їх до виконання.

В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " Дніпрофінансгруп" не з`явився, у поданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, подану заяву підтримує.

Представник ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоч належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

А так як відповідно до ч.3 ст. 433, ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд вирішив розглядати вищевказану справу у їх відсутності по наявних у ній матеріалах.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до переконання, що вимоги ТзОВ "ФК"Дніпрофінансгруп" підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов"язкові тією мірою, якою вони були б обов"язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов"язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов"язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов"язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 2 лютого 2010 року Бережанським районним судом було винесено рішення про стягнення із ОСОБА_1 в користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 87 337,37грн.; 873,37 грн. судового збору та 120 грн.- витрат на інформаційно- технічне забезпечення по розгляду справи

І хоч на виконання вказаного рішення Бережанським районним судом було видано виконавчі листи, які стягувачем звернуті до виконання, однак, незважаючи на вищезазначене, рішення суду залишилося невиконаним.

Відповідно до пункту 9 частини другої ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За змістом ст. 18 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України.

Судом також встановлено, що н а підставі виданого на виконання вищезазначеного рішення суду виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в Бережанському міжрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було відкрито виконавче провадження № 52473845 щодо вищевказаного боржника, яке відповідно до наявної в матеріалах справи інформації із автоматизованої системи виконавчих проваджень перебуває у стані завершення.

Із оглянутих в судовому засіданні документів видно, що 23 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_ 1 _5, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 35/2008-МКБ від 12 травня 2008р., перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Отже, кредитором по виконанню зобов`язань боржника за рішенням суду та виконавчому провадженню, відповідно до вищезазначеного укладеного договору відступлення права вимоги, виступає заявник.

А так як за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником, тому, виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ № 73001190).

З огляду на правову позицію Верховного Суду, з якої вбачається, що заміна сторони виконавчого провадження можлива, починаючи з моменту видачі виконавчого листа і до моменту закінчення виконавчого провадження з підстав належного виконання судового рішення. А так як стороною боржника суду не надано доказів наявності обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення, тому суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, вважає, що вимога ТзОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про заміну сторони є підставною та підлягає до задоволення.

Що стосується вимог ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, то суд вважає, що вказані вимоги підлягають до часткового задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата, а умовою його видачі є те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ще не закінчився.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 2-461/09, від 01 червня 2020 року у справі № 2- 711/08, від 01 серпня 2019 року у справі № 751/5192/13, від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV Закону Закону

Частиною першою статті 22 ЗУ " Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606 -X1V передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів - з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду 18 січня 2021 року у справі № 2-20/11, вищевказаний припис Закону застосовується до виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання не сплив на час набрання ним чинності.

Статтею 12 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша).

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частини четверта і п`ята).

Із оглянутого в судовому засіданні письмового повідомлення № 13961 Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління юстиції ( м. Івано-Франківськ) від 10 червня 2021 року та долученої до нього постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, яка 25 квітня 2019 року була постановлена державним виконавцем Бережанського міжрайонного відділу державної виконавчої служби, видно, що виконавчий лист № 2-69/10, виданий 21 квітня 2010 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України " Про виконавче провадження" повернутий стягувачу. У вказаній постанові державного виконавця також міститься інформація про те, що цей виконавчий документ може бути повторно пред"явлений до виконання в строк до 25 квітня 2022 року, тобто строк звернення його до виконання ще не закінчився.

А так як із поданої до суду заяви ТзОВ "Фінансова компанія " Дніпрофінансгруп" видно, що виконавчі листи, які були видані Бережанським районним судом на виконання рішення цього суду від 2 лютого 2010 року у справі № 2-69/10 - втрачені, і вказане не було спростована учасниками судового розгляду, а із оглянутої в судовому засіданні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу видно, що строк звернення їх до виконання заявником ще не пропущено, тобто якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку, тому з огляду на викладене, у відповідності до статті 433 ЦПК України стягувачу немає необхідності вказаний строк поновлювати.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А так як положеннями п.17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а поскільки судом встановлено, що строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання ще не сплив, а виконавчі документи, видані на виконання рішенння Бережанського районного суду від 2 лютого 2010 року у справі № 2-69/10, втрачені, оскільки жоден із учасників судового розгляду не спростував вказаного твердження, тому суд прийшов до висновку, що заява ТзОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про видачу дубліката втраченого документа підлягає до задоволення.

Такий правовий висновок містить постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11( провадження № 14-308цс19).

Керуючись ст.ст. 12, 76-79, 81, 258-261, 263, 433, 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514ЦК України, Законом України " Про виконавче провадження" , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" задоволити частково.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" у виконанні рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 2 лютого 2010 року у справі № 2-69/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 35/2008-МКБ від 12 травня 2008 року.

Видати дублікати виконавчих листів з виконання рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 2 лютого 2010 року у справі № 2-69/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №35/2008-МКБ від 12 травня 2008 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 18 червня 2021 року.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М