07 липня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у квартирі та визнання права власності на частку спадкового майна за заповітом, -
Позивач ОСОБА_1 15 липня 2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у квартирі та визнання права власності на частку спадкового майна за заповітом, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 . За життя батько позивача залишив заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось, заповів позивачу. ОСОБА_5 на праві сумісної власності належить частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем майна померлого батька. З метою отримання спадщини він звернувся до державного нотаріусу Першої Селидівської нотаріальної контори з відповідною заявою, натомість постановою від 02 лютого 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді 1/5 частки квартири, оскільки частка померлого не виділена і у разі смерті не може бути виділена шляхом укладення договору поділу нерухомого майна. Таким чином, право власності на належну йому частку в квартирі фактично не визнається та позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на частку майна, що належала ОСОБА_5 . Вважає, що частки у вищезазначеній квартирі є рівними та по 1/5 належать кожному зі співвласників квартири. З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визначити частки у сумісній власності на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , по 1/5 частки за всіма власниками, а саме 1/5 частку за померлим ОСОБА_5 , 1/5 частку за померлою ОСОБА_6 , 1/5 частку за ОСОБА_2 , 1/5 частку за ОСОБА_3 , 1/5 частку за ОСОБА_4 та визнати за ним право власності на 1/5 частку вищевказаної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Протоколом автоматизованогорозподілусудовоїсправиміжсуддями15 липня 2020 року у справі № 242/2987/20 ОСОБА_7
09 грудня 2020 року до провадження судді Хацько Н.О., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (у зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Коліщук З,М. Розпорядження № 11 від 03 грудня 2020 року) передано справу № 242/2987/20.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10 грудня 2020 року цивільну справу № 242/2987/20 прийнято до провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 20 січня 2021 року продовжено строк підготовчого засідання та витребуване необхідні докази.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 05 лютого 2021 року продовжено строк підготовчого засідання.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецькоїобластівід23 березня 2021 року закритопідготовчезасідання та справу призначено до розгляду.
Позивачі ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за йоговідсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого 06 вересня 1962 року Селидівськимрайбюро ЗАГС Донецької області, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , про що складено відповідний актовий за № 298.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 22 серпня 2007 року, виданого Селидівською біржою нерухомості, зареєстроване у книзі реєстрації за № 3262, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 .
Згідно заповіту посвідчений 06 листопада 2008 року державним нотаріусом Першою селидівською державною нотаріальної контори Донецької області, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження та всен своє майно, з чого б воно не полягало і де б воно не знаходилось, та взагалі все те, що буде йому належати на день смерті заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постановою державного нотаріусу Першої Селидівської нотаріальної контори від 01 лютого 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частку квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як його частка не виділена і у разі смерті не може бути виділена шляхом укладення договору поділу нерухомого майна.
Згідно повідомлення державного нотаріуса Першої селидівської державної нотаріальної контори Доценко О.В. від 20 січня 2021 року № 103/01-16, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , Першою селидівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкові справи за № 237/2018. Свідоцтва про право на спадщину не видавалося, посвідчувався заповіт.
Ппозовні вимоги в частині визначення частки у сумісній власності на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , по 1/5 частки за всіма власниками, а саме 1/5 частку за померлим ОСОБА_5 , 1/5 частку за померлою ОСОБА_6 , 1/5 частку за ОСОБА_2 , 1/5 частку за ОСОБА_3 , 1/5 частку за ОСОБА_4 , слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у правіспільноїчастковоївласностівважаютьсярівними, якщоінше не встановлено за домовленістюспіввласниківабо законом.
Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 22 серпня 2007 року, виданого Селидівською біржою нерухомості, зареєстроване у книзі реєстрації за № 3262, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки співвласників зазначеної квартири є рівними.
Оскільки, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у вчинені нотаріальних дій та позивач вважає, що його право було порушено, тому суд вважає що за померлим спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно визначити1/5 частку у сумісній власності на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Щодо, визначення часток у сумісній власності за ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , зазначені вимоги є передчасними, оскільки судом не встановлено, що правацих осіб порушено, невизнане або ким небуть оспорено.
Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем право власності на 1/5 частку вищевказаної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 317 ЦК Українипередбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Так, на підставі ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності із ст. 392 ЦК Українивласник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно ст..1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.
Згідно ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Враховуючи обставини справи, те що на ім`я позивача, померлим батьком ОСОБА_5 оформлено заповіт,право власності на належну позивачу 1/5 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 фактично не визнається, через те, що у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_2 від 22 серпня 2007 року не виділені частки,при тому, що відповідно до зазначеного Свідоцтва частки у квартирі є рівними, тому спадкодавцю ОСОБА_5 фактично належить 1/5 частка зазначеної квартири,суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки позивачі не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за заповітом, до складу якої входить 1/5 частика квартири. У зв`язку з чим, приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, так як, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: визнання права.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1217, 1228, 1261, 1268, 1296ЦК України,ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення часток у квартирі та визнання права власності на частку спадкового майна за заповітом задовольнити частково.
Визначити 1/5 часткуза ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумісній власності на квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітомна 1/5 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 62,5кв.м., житловою площею 41,6кв.м., після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.О. Хацько