Справа № 462/6482/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2021 року Залізничний районнй суд міста Львова

в складі :

головуючого судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Аврамишиної Д.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, відповідач не бере участь у додаткових витратах на утримання дитини, зокрема щодо оплати його навчання. Половина додаткових витрат на навчання сина у гімназії за період з 2019 року по вересень 2020 року становить 44400,00 грн. Просить стягнуати з відповідача на її користь 44400,00 грн. додаткових витрат на дитину.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов не підтримав, пояснив, що син справді навчався у гімназії Львівського університету бізнесу та права з 15 жовтня 2019 року по 28 вересня 2020 року та оплата за навчання склала 38200,00 грн. Участь у витратах на його навчання він приймав та здійснював перерахунок коштів позивачу.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною сторін, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23 червня 2006 року.

Відповідно до довідки гімназії Львівського університету бізнесу та права №61 від 02 лютого 2021 року ОСОБА_4 навчався у гімназії з 15 жовтня 2019 року по 28 вересня 2020 року та оплата за навчання за даний період склала 38200,00 грн.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до принципів 4, 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

Згідно з ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, відповідно до якої, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із виписки по картковому рахунку відповідача ОСОБА_2 , відповідач за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року, тобто за період, коли ОСОБА_4 навчався у гімназії Львівського університету бізнесу та права та здійснювалась оплата за його навчання, здійснив оплату додаткових витрат, що перевищували суму аліментів, призначених Залізничнгим районним судом м. Львова від 17 липня 2018 року у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, у розмірі 16500,00 грн.

Враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, який є працездатною особою і спроможний платити додаткові витрати, з метою забезпечення сину ОСОБА_4 рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та його навчання, що є обов`язком ОСОБА_2 , як батька, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 2600,00 грн. додаткових витрат за навчання ОСОБА_4 за період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року, оскільки ОСОБА_2 здійснено оплату за даний період у розмірі 16500,00 грн., хоча половина витрат за даний період становить 19100,00 грн.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_1 /рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 / 2600 /дві тисячі шістсот/ гривень 00 копійок додаткових витрат на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя /підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш