ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року

м. Харків

справа №643/8028/15-ц

провадження №22-ц/818/1886/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2020 року у складі судді Єрмак Н.В., -

в с т а н о в и в:

04 червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 14.05.2019, виданий на виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2018 у справі №643/8028/15-ц.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про визнання виконавчого документа, таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зазначає, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме належну їй на праві власності квартиру, визначено спосіб звернення стягнення, а саме надано право ПАТ «Укрсоцбанк» продати предмет іпотеки будь-якій особі покупцеві. Оскільки рішення суду не містить заходів примусового виконання судового рішення та не підлягає примусовому виконанню, то виконавчий лист на його виконання не видається. Але, виданий Московським районним судом м. Харкова виконавчий лист від 14.05.2019 року не відповідає змісту самого судового рішення, є виданим помилково.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що невідображення у виконавчому листі в який саме спосіб має відбуватися звернення стягнення на майно не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року у справі №643/8028/15-ц було частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Судом вирішено: в рахунок задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії за № 831/3/27/31/8-195 від 20.06.08 в сумі 32 634,84 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.09.2015 становить 860 212,35 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 831/4/27/31/8-146 від 20.06.2008, а саме: на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Надати ПАТ «Укрсоцбанк» право, за рахунок продажу предмету іпотеки, задовольнити свої вимоги у розмірі 32634,84 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.09.2015 року становить 860212,35 грн., та всі витрати, пов`язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки. Надати ПАТ «Укрсоцбанк» право продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, дійсної на дату укладання договору купівлі-продажу. Надати ПАТ «Укрсоцбанк» право обладнання предмету іпотеки охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації.

На виконання зазначеного рішення Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист, в якому зазначено лише частину резолютивної частини рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року: в рахунок задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії за № 831/3/27/31/8-195 від 20.06.08 в сумі 32 634,84 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.09.2015 становить 860 212,35 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 831/4/27/31/8-146 від 20.06.2008, а саме: на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Надати ПАТ «Укрсоцбанк» право, за рахунок продажу предмету іпотеки, задовольнити свої вимоги у розмірі 32634,84 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.09.2015 становить 860212,35 грн., та всі витрати, пов`язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки.

ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», звернулося до приватного виконавця Харківського міського нотаріального округу Кудряшова Д.В. із заявою про примусове виконання зазначеного виконавчого листа №643/8028/15-ц виданого Московським районним судом м. Харкова 14.05.2019.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 16.09.2019 було відкрито виконавче провадження № 60077576.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності,справедливості, неупередженостіта об`єктивності.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Положеннями п.29.8. Наказу Державної Судової Адміністрації України від 17.12.2013 № 173 «Про затвердження Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ» (в редакції чинній на час видачі виконавчого листа), передбачено, що у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання у порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Заявник як на підставу для задоволення заяви в даній справі посилалася на те, що виконавчий лист було видано на виконання рішення суду, яке не містить заходів примусового виконання судового рішення та не підлягає примусовому виконанню, , а також, що виконавчий лист від 14.05.2019 року не відповідає змісту самого судового рішення, є виданим помилково.

Законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у частині четвертій статті 369 ЦПК України, на яку посилались заявники у даній справі.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

Відповідно до положень частин 1та 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року у справі №643/8028/15-ц було частково задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та в рахунок задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії за № 831/3/27/31/8-195 від 20.06.08р. в сумі 32 634,84 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.09.2015 року становить 860 212,35 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 831/4/27/31/8-146 від 20.06.2008 року, а саме: на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Надано ПАТ «Укрсоцбанк» право, за рахунок продажу предмету іпотеки, задовольнити свої вимоги у розмірі 32634,84 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.09.2015 року становить 860212,35 грн., та всі витрати, пов`язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки. Надано ПАТ «Укрсоцбанк» право продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, дійсної на дату укладання договору купівлі-продажу. Надано ПАТ «Укрсоцбанк» право обладнання предмету іпотеки охоронними пристроями, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами, з метою збереження предмету іпотеки до його реалізації.

Таким чином, в заочному рішенні Московського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2018 року визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме: надано ПАТ «Укрсоцбанк» право продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, дійсної на дату укладання договору купівлі-продажу.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. від 16.09.2019, на підставі заяви ПАТ «Укрсоцбанк», було відкрито виконавче провадження № 60077576.

Виконавчий лист, який пред`явлено до виконання та на підставі якого було відкрито виконавче провадження, містить лише частину резолютивної частини рішення Московського районного суду м. Харкова такого змісту: «звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 831/4/27/31/8-146 від 20.06.2008 року, а саме: на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності».

Встановивши, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2018, в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, було звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання права продажу Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, оскільки суд, звернувши стягнення на квартиру, одночасно визначив і спосіб виконання рішення суду, надавши ПАТ «Укрсоцбанк» право продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві. Тобто, визначений судом спосіб виключає необхідність та можливість вчинення державним виконавцем примусових дій з виконання судового рішення, передбачених ст.10, ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема шляхом арешту та примусової реалізації зазначеної у виконавчому листі квартири.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із положеннями статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заяви ОСОБА_1 та визнає таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 14.05.2019, виданий на виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2018 у справі №643/8028/15-ц.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. І ст.374, п.п.1,3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист від 14.05.2019,виданий на виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.09.2018 у справі №643/8028/15-ц.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 10 березня 2021 року.