Провадження №2/523/1439/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2021 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «УніверсалБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,2/523/1439/21

В С Т А Н О В И В:

АТ «УніверсалБанк» 23.10.2020р. звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 19.02.2019 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, однак через порушення зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 17.07.2020 р. має заборгованість у розмірі 72755,11 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 60035,45 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України 2077,56 грн., нарахованої пені та комісії 12719,66 грн., яку позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами.

Ухвалою судді від 25.11.2020 р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач та його представник звернулися через систему «Електронний суд» з клопотанням про слухання справи без їх участі.

У відзиві представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначено, що вимоги позивача не обгрунтовані, посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03.07.2019р. (№14-131цс19, постанові Верховного Суду від 30.01.2018р. №61-787св18, зазначила, що відсутні допустимі докази на підтвердження факту укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем та отримання коштів відповідачем, оскільки в анкеті-заяві, підписаній сторонами, не зазначено ліміту кредитування, додані Умови та правила фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» не містять підписів сторін, а тому не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, а тому і відсутні домовленості між сторонами щодо розміру відсотків та можливих штрафних санкцій за невиконання умов договору, а тому просили відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі (а.с.47-51).

До відзиву додано копію опису вкладення про надіслання його засобами поштового зв`язку і на адресу АТ «Універсал Банк», та квитанцій і фіскальних чеків на підтвердження цього факту(а.с.53)

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 19.02.2019 року ОСОБА_1 (а.с.7) підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг(а.с.15), Monobank, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 50000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Свої зобов`язання за Договором АТ «Універсалбанк» виконав в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в зв`язку з чим станом на 17.07.2020 р. ОСОБА_1 заборгував АТ «Універсал банк» 72755,11 грн., з них:

- загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 60035,45 грн.;

- заборгованість за пенею та комісією 12719,16 грн. (а.с.6).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторонапідприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Вирішуючи питання про стягнення нарахованої банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд враховує правову позицію, висловлену ВП ВС у справі №342/180/17-ц.

У анкеті-заяві від 19.02.2019р., підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена. Не зазначена і процентна ставка у відповідності до ст.625 ЦК України. Також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню за прострочене зобов`язання і проценти за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.02.2019 року, посилався на Тарифи за карткою Monobank та Витяг з Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УніверсалБанк» розміщені на сайті: https://www.monobank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УніверсалБанк», які розміщені на сайті: https://www.monobank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено строк дії кредитної лінії (5 років), (пункт 5.27 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи 19.02.2019р. анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказані умови не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19.02.2019року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованих сум процентів, пені, в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Як було зазначено вище, з боку позивача не надано суду доказів на підтвердженя про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи та відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за ст.625 ЦК України в розмірі 38,4% річних.

Також суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за тілом кредиту в розмірі 60035,45 грн. підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання, та в задоволенні вимог про стягнення пені та штрафів необхідно відмовити.

Щодо заперечень відповідача проти розміру тіла кредиту, то суд звертає увагу на те, що сам відповідач не спростовує отримання ним коштів та не надає відповідних доказів, хоча має таку можливість отримання роздруківки по власному рахунку, яка б свідчила про неотримання такої суми. Крім того, відповідач не заперечував щодо підписання заяви -анкети та відкриття йому рахунку в банку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2102,00 грн..

Керуючись ст.ст. 207,526, 625, 626,628,638,1048, 1049, 1050, 1054,1056-1 ЦК України, ст.ст.12,13, 76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354,355 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства «УніверсалБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства «УніверсалБанк» (, місцезнаходження: вул.Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ, 04114), заборгованість за кредитним договором б/н від 19.02.2019р. в розмірі 60035 (шістдесят тисяч тридцять п`ять) грн. 45 коп., а також судовий збір в розмірі 2102,00 грн..

В іншій частині позовних вимог акціонерного товариства «УніверсалБанк» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 03.03.2021 р.

Суддя: