ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1271/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/853/20 Категорія: на ухвалу Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретарТоропенко Н.М.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , Шевченківська сільська рада Звенигородського району,

третя особа - приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Н.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.05.2021 (повний текст складено 13.05.2021, суддя в суді першої інстанції Сакун Д.І.) про залишення без розгляду позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківської сільської ради Звенигородського району, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила про визнання заповіту недійсним, який за заявою позивача ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.05.2021 залишено без розгляду та стягнуто з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, позивач 07.06.2021 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати в частині стягнення судових витрат з позивача та відмовити в їх стягненні, зазначаючи про те, що суд неправомірно надав оцінку доказам відповідача про надання їй правничої допомоги, адже вони іншим учасникам справи не направлялися. На момент подання відзиву 02.10.2020 витрати відповідача складали 700,00 грн., про що вказано у відзиві, після чого адвокат відповідача ОСОБА_3 не складав процесуальних документів та не брав участі в судових засіданнях у справі. Адвокат відповідача не надав суду доказів здачі-прийняття наданих послуг. У квитанції про оплату послуг вказано про сплату 5000,00 грн. за підготовку відзиву, що суперечить відомостям з розрахунку адвоката. Розрахунок витрат на правничу допомогу не може включатися до надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу, стягнутий судом, неспівмірний зі складністю справи, про що скаржник суду першої інстанції заявити не міг, так як не отримував доказів відповідача з даного питання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила суд апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтованою, також просить стягнути з позивачки на її користь 700 грн. витрат, понесених нею в зв`язку з отриманням правової допомоги в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Отже предметом апеляційного перегляду в даному випадку є вирішення судом першої інстанції питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених судових витрат, з приводу чого подано апеляційну скаргу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У даному випадку, залишаючи позовну заяву у справі без розгляду, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність компенсації за рахунок позивача витрат відповідача на правничу допомогу.

Це питання має таку правову регламентацію.

Відповідно до положень ч.ч.5, 6 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому випадку, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

У свою чергу частина 9 статті 141 ЦПК України передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та є складовою безумовного доступу до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат у разі залишення позову без розгляду, відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Однак добросовісні дії позивачів, спрямовані на захист їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

У заяві про розподіл між сторонами судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою, наданою відповідачу, не зазначено, які дії позивача у цій справі були необґрунтованими чи пов`язаними зі зловживанням правом, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Такі висновки відповідають практиці ВС у справі № 359/9512/17 від 12.11.2020.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин у задоволенні вимог відповідача про компенсацію витрат на правничу допомогу в цій справі слід відмовити.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.05.2021 про залишення без розгляду позовної заяви в цій справі в частині вказівки про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу слід скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права ст. ст. 141, 142 ЦПК України, та відмовити у задоволенні вимог відповідача про компенсацію за рахунок позивача понесених витрат на правничу допомогу, частково задовольнивши вимоги апеляційної скарги, оскільки судове рішення скасовано з інших підстав, ніж вказав скаржник. В інші частині ухвала суду не оскаржується, отже судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.05.2021 про залишення без розгляду позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківської сільської ради Звенигородського району, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна, про визнання заповіту недійсним скасувати в частині вказівки про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу.

У задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь витрат на правничу допомогу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 29.06.2021 .

Суддя-доповідач

Судді