ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/3468/20
Провадження № 22-ц/4820/905/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 688/3468/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником ОСОБА_2 , на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року (суддя Березюк О. Г., повне судове рішення складено 15 березня 2021 року) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк), звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що відповідно до укладеного 03 березня 2008 року договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого у подальшому збільшився до 25000 грн. Відповідачка у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 18 жовтня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 44849,98 грн, з яких: 32382,33 грн заборгованість за простроченим кредитом, 12417,65 грн заборгованість за простроченими процентами, 50 грн пеня.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитом у сумі 32382,33 грн. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, через свого представника подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові. Посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд першої інстанції не врахував, що сума тіла кредиту збільшена за рахунок автоматичного списання незаконних процентів за рахунок тіла кредиту. Підписана анкета-заява від 03 березня 2008 року не містить умов про сплату процентів, штрафу, пені та строку кредитування. Суд не в повній мірі дослідив розрахунки та виписки, надані позивачем. Фактично Банку повернуто більшу суму коштів, ніж отримано позичальником. Безпідставно не застосована позовна давність.

Рішення суду у частині відмови у позові фактично не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що на підставі заяви між ПАТ КБ «ПриватБанк» (тепер - АТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_1 був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 200 грн, який у подальшому був збільшений до 25000 грн. Строк дії останньої картки, виданої ОСОБА_1 , до жовтня 2023 року.

За розрахунком позивача станом на 18 жовтня 2020 року за договором виникла заборгованість у розмірі 44849,98 грн, з яких: 32382,33 грн заборгованість за простроченим кредитом, 12417,65 грн заборгованість за простроченими процентами, 50 грн пеня.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що у заяві не зазначена процентна ставка і відповідальність у вигляді сплати пені. Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису відповідачки, а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

Проте, такий висновок суду не у повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження вимог Банк надав підписані ОСОБА_1 17 листопада 2009 року заяву і довідку про умови кредитування, в яких зазначена базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості.

Саме після цієї дати мало місце використання відповідачкою кредитних коштів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Укладеним між сторонами договором визначена процентна ставка за користування кредитними коштами 3% на місяць на залишок заборгованості.

Разом з тим, правильним є висновок суду першої інстанції, що наданий Банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою договору, оскільки не підписаний нею.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у справі у заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею, і лише цей факт може свідчити про прийняття запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком, станом на 31 травня 2015 року заборгованості за кредитним договором не було. Проценти нараховані за більшою ставкою, ніж погоджено сторонами у заяві, а саме з 01.06.2015 3,6%, з 01.03.2016 3,5%, з 01.10.2019 процентна ставка на прострочений кредит 7%, з 01.03.2020 3,5%.

За умови нарахування процентів відповідно до умов кредитування (3% на місяць), станом на 18 жовтня 2020 року розмір заборгованість за кредитом становить 20782,08 грн (розрахунок додається).

Отже, частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги. Проте апеляційний суд не погоджується з аргументами відповідачки про відсутність заборгованості за договором у цілому.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про застосування позовної давності, оскільки позовна давність позивачем не пропущена.

Строк дії останньої картки, виданої ОСОБА_1 , до жовтня 2023 року. Останнє погашення кредиту мало місце у березні 2020 року.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовних вимог необхідно змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови, та зменшити стягнуту з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитом до 20782,08 грн.

На підставі ч. 13 статті 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат.

Пропорційно розміру задоволених позовних вимог (46,3%) стягненню з

відповідачки на користь Банку підлягає судовий збір за подання позовної заяви у сумі 973,23 грн, а з позивача на користь ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги у сумі 1693,16 грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України різницю судового збору у сумі 719,93 грн необхідно стягнути з Банку на користь відповідачки. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судового збору.

Крім того, пропорційно розміру задоволених позовних вимог стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5370 грн (53,7% від 10000 грн).

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2021 року у частині задоволення позовних вимог змінити, виклавши мотивувальну частину у редакції цієї постанови, та зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитом до 20782,08 грн (двадцять тисяч сімсот вісімдесят дві грн 08 коп.).

У решті рішення суду залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 різницю судового збору у сумі 719,93 грн (сімсот дев`ятнадцять грн 93 коп.) і витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5370 грн (п`ять тисяч триста сімдесят грн.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 17 червня 2021 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта