ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6485/21 Справа № 192/439/21 Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року про повернення заяви позивачеві

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року вищезазначену позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не виконані вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В апеляційній скарзі, АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, а зазначені в ухвалі недоліки можуть бути усунуті безпосередньо під час розгляду справи.

Від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що в установлений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху строк недоліки заяви не усунуті.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст. ст.175,177 ЦПК України.

В них зазначено, зокрема, що позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частини 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно матеріалів справи, у квітні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий строк не більше десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення зазначених недоліків, а саме: обґрунтування вимог в частині зазначення прізвища відповідачки як « ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 » в позові відсутнє, тому в цій частині позовні вимоги не є конкретизованими, оскільки пред`явлені фактично до двох осіб, а з тексту позовної заяви не зрозуміло хто є боржником « ОСОБА_2 » чи « ОСОБА_4 », і як ці дві особи пов`язані між собою.

21 квітня 2021 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначив, що ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_2 , докази на підтвердження факту зміни прізвища подати не може, тому просить їх витребувати з органу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с.10-11)

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві, оскільки останнім не усунуто недоліки позовної заяви, не конкретизовано, хто саме є відповідачем у справі, витребування доказів з органу державної реєстрації актів цивільного стану є неможливим, так як суд не може самостійно збирати докази.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи, що позивач у своїй позовній заяві має зазначити засоби доказування, які доводять його правову позицію, і про які йому відомо, колегія суддів вважає, що останній виконав вимоги процесуального закону.

Суд першої інстанції фактично надав оцінку доказам під час вирішення питання щодо прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, що є передчасним, оскільки питання оцінки доказів вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті спору.

Крім того, питання про відсутність доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги є процесуальним питанням, яке вирішуються судом під час судового засідання, а не на стадії відкриття провадження у справі, оскільки ці обставини є предметом дослідження в ході розгляду справи по суті, що підтверджується також роз`ясненнями у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Колегія суддів не погоджується з посиланнями суду першої інстанції на те, що позивачем не конкретизовано, хто саме є відповідачем по справі як на підставу для залишення позовної заяви без руху, враховуючи, що визначення складу учасників справи можливе у підготовчому судовому засіданні.

Отже, висновки суду, зазначені в оскаржуваній ухвалі, про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на звернення в судовому порядку за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Європейської Конвенції прав людини.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таким чином, вирішуючи питання щодо повернення позовної заяви, суд не взяв до уваги зазначені обставини та пояснення позивача, надані ним на виконання ухвали суду про залишення позову без руху.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2021 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова