Справа №263/9361/19
Провадження №2/265/140/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Говорунова М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

11 вересня 2019 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. У позовній заяві в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилався на те, що 22 травня 2019 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей. Відповідно до п. 1 вказаного договору відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 173 000 гривень строком на один місяць. Факт отримання відповідачем ОСОБА_3 грошових коштів підтверджується п. 7 договору позики, її підписом на договорі від 22 травня 2019 року. Відповідно до п. 1 договору позики, позичальник зобов`язується повернути борг до 22 червня 2019 року. Проте станом на 23 червня 2019 року позивач не виконала зобов`язання за договором позики. Відповідно до п. 1 та 3 договору позики, сторони дійшли згоди про те, що цей договір позики є оплатним. За користування сумою позики позичальник зобов`язана сплатити позикодавцю відсотки у розмірі 8%. У разі затримки повернення боргу більш ніж на 5 діб розмір відсотків збільшується до 30%. Окрім того, за порушення строків повернення коштів у строки, передбачені договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю грошові кошти з урахуванням умов, передбачених пунктами 4, 5, 8 договору позики.

На момент звернення до суду відповідач ОСОБА_3 не повернула борг, тим самим прострочила виконання грошового зобов`язання.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 , користь заборгованість за договором позики у сумі 173 000 гривень, 30% від суми позики за дні прострочення повернення грошових коштів у розмірі 51 900 гривень, суму пені у розмірі 30% від суми позики у розмірі 51 900 гривень, суму штрафу у розмірі 10% від суми позики у розмірі 17 300 гривень, суму 3% річних у розмірі 469, 23 гривень, а всього 294 569 гривень 23 копійки, а також судовий збір у розмірі 3 329, 89 гривень, який складається з 2 945, 69 гривень та 384, 20 гривень, та витрати на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, за участю її представника адвоката Карпової Н.В.

Представник позивача адвокат Оснач Л.О. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розірвання договору про надання правової допомоги, укладенного між нею та позивачем ОСОБА_4 .

Представник відповідачки адвокат Карпова Н.В. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 18 липня 2019 року дана цивільна справа передана за підсудністю на розгляд Орджонікідзевському районному суду м. Маріуполь.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 16 вересня 2019 року дана цивільна справа прийнята до провадження судді, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.02.2020 року позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 22 травня 2019 року у розмірі 173 000 гривень, суму відсотків у розмірі 51 900 гривень, суму пені у розмірі 51 900 гривень, суму штрафу у розмірі 17 300 гривень, 3 % річних у розмірі 469,23 гривень, а всього 294 569,23 гривень, а також судовий збір у розмірі 2945,69 гривень.

07.04.2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 08.04.2020 року ОСОБА_3 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 09.04.2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом № 263/9361/19, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполь про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики борг у розмірі 173 000 гривень, суми відсотків у розмірі 51900 гривень, суми пені у розмірі 51900 гривень, суми штрафу у розмірі 17300 гривень, 3% річних у розмірі 469,23 гривень, а всього 294 569,23 гривень, до завершення розгляду цивільної справи № 263/9361/19.

Ухвалою суду від 15.07.2020 року скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.02.2020 року, визначено проводити розгляд справи за правилами загального провадження.

Ухвалою суду від 24.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду.

Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 22 травня 2019 року між ОСОБА_1 , як позичкодавцем та ОСОБА_3 , як позичальником було укладено договір позики грошових коштів, на підставі якого ОСОБА_1 позичив грошові кошти у сумі 173 000,00 гривень, які ОСОБА_3 зобов`язувалася повернути ОСОБА_1 до 22 червня 2019 року з виплатою відсотків за ставкою у розмірі 8%.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми.

На підтвердження укладення Договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або невизначеної кількості речей.

На підтвердження укладення Договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань і отримання грошей у сумі 173 000,00 гривень відповідачем ОСОБА_3 22 травня 2019 року власноручно підписаний Договір позики, відповідно до якого, вона, ОСОБА_3 , взяла в борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 173 000,00 гривень. Гарантує повернення вищевказаних сум у строк до 22 червня 2019 року з виплатою відсотків за ставкою у розмірі 8% у сумі 186 840, 00 гривень. У разі невиконання зобов`язання, сторони домовились про те, що у разі затримки повернення боргу більш ніж на п`ять діб відсотки за ставкою в розмірі 8% збільшуються до 30% від залишку непогашеної заборгованості (п.3. договору). Також сторони домовились про те, що у разі порушення строків повернення відсотків, зазначених в п.1 цього договору, позичальник виплачує позикодавцю пеню в розмірі 30% від неповерненої вчасно суми за кожен день такого прострочення (п.4 договору). За прострочення виконання боргових зобов`язань понад 5 (п`ять)календарних днів позичальник, крім пені та відсотків, сплачує позикодавцю додатково до прострочених сум, штраф у розмірі 10%від суми основного зобов`язання, передбаченої п. 2 цього договору (п. 5 договору). У разі неповернення боргу в сумі і строки, передбачені даними договором, позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (п. 8 договору).

Суд звертає увагу, що у Договорі позики грошей, який був предметом дослідження у судовому засіданні, зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передається, строк повернення боргу, штрафні санкції та особистий підпис позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору позики й Договір позики свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Особистий підпис позичальника у договорі є фактом укладання договору позики між нею та позивачем і фактом передачі їй грошових коштів. Відповідач не оскаржувала договір позики з підстав неотримання нею грошових коштів.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що цим Договором позики відповідачка ОСОБА_3 власноручно посвідчила факт передання їй позивачем грошових коштів у сумі 173 000, 00 гривень.

Оригінал Договору позики грошей від 22 травня 2019 року, підписаний власноручно відповідачкою ОСОБА_3 знаходиться у позивача ОСОБА_1 .

Наявність у кредитора оригіналу Договору позики свідчить про наявність невиконаного зобов`язання.

У відповідності до Висновків Верховного Суду України письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13).

Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Наявність боргового документа - Договору позики у позивача підтверджує факт невиконання відповідачем ОСОБА_3 своїх зобов`язань за Договором позики від 22 травня 2019 року.

Суд зауважує, що ані відповідачкою ОСОБА_3 , ані її представником адвокатом Карповою Н.В., відповідно до ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів про повернення позивачу ОСОБА_1 на виконання умов та зобов`язань за Договором позики від 22 травня 2019 року боргу у розмірі 173 000 гривень.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за Договором позики від 22 травня 2019 року ОСОБА_3 отримала в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 173 000 гривень, не повернула грошові кошти у строк до 22 червня 2019 року та до теперішнього часу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_3 суми боргу за Договором позики від 22 травня 2019 року у розмірі 173 000 гривень.

У відповідності до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положення цієї статті застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в незалежності від наявності вини в його діях. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що в Договорі позики від 22 травня 2019 року, сторони домовились про те, що у разі невиконання зобов`язання, сторони домовились про те, що у разі затримки повернення боргу більш ніж на п`ять діб відсотки за ставкою в розмірі 8% збільшуються до 30% від залишку непогашеної заборгованості ( п.3. договору). Зокрема, у разі неповернення боргу в сумі і строки, передбачені даними договором, позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України (п. 8 договору).

Зобов`язання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( стаття 525 ЦК).

Враховуючи вищенаведені норми права, суд задовольняє позов в частині стягнення з відповідачки на користь позивача суму відстків у розмірі 51900 гривень та 3% річних у розмірі 469,23 гривень. При цьому суд зауважує, що розрахунок відсотків у розмірі 51900 та 3% річних відповідачкою та її представником не оспорюваввся, контр розрахунків цих сум суду ними не надано, тому суд при вирішенні спору по суті взяв до уваги саме розрахунок відсотків та 3% річних, які зазначені позивачем в позові.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь позивача нарахованої пені, суд звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ст. 2 даного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь та місто Донецьк Донецької області було віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Так, враховуючи, що адреса проживання відповідачки ОСОБА_3 зареєстрована у місті Маріуполі, нарахування пені в розмірі 51900,00 гривень та штрафу у розмірі 17300 гривень за кредитним договором є неправомірним, тому дана вимога не підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь витрати на правову допомогу. Проте позивачем не було зазначено суми, сплаченої на правову допомогу, не надано суду доказів на підтвердження сплати цієї суми адвокату та акту виконаних адвокатом робіт, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні цих вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов задоволено частково, суд стягує з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2253,69 гривень.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 22.05.2019 року у розмірі 294569,23 гривень, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 22 травня 2019 року у розмірі 173 000 гривень, суму відсотків у розмірі 51 900 гривень, 3 % річних у розмірі 469,23 гривень, а всього 225 369, 23 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 253, 69 гривень.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені у розмірі 51 900 гривень, штрафу у розмірі 17 300 гривень, витрат на правову допомогу, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

представник позивача: Оснач Людмила Олексіївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №285 від 28.12.1993 року, адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

представник відповідачки: Карпова Наталя Валеріївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП №002529 від 12.03.2020 року, адреса: АДРЕСА_4 .

Повне рішення складено 04.01.2022 року.

Суддя О.О. Костромітіна