Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/637/21
Провадження № 2/935/409/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2021 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Пасічного Т.З.,

із секретарем Сьомак Л.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частки земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності в порядку спадкування, про визначення частки померлого у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частки земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності в порядку спадкування, про визначення частки померлого у спільному майні, в обґрунтування якого вказав наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивач отримав у спадщину Ѕ частину у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . 10.02.2021р. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Коростишівського нотаріального округу Житомирської області з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1500 га кадастровий номер :05:001:0116, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частки земельної ділянки у зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності нотаріус може видати лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяви позивача, відповідача, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, визначені нормами ЦК України щодо спільної власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , який вчасно прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується копією свідоцтва.

Згідно постанови державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори від 10.02.2021р.№ 42/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер :05:001:0116, яка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у праві власності не визначена.

Відповідно до положень ч.1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно з ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідност.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У зв`язку з тим, що позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом, з урахуванням визнання позову відповідачем, іншим чином, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на невизначену частку померлого співвласника не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності співвласника у спільному сумісному майні, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.319, 355, 370, 372, 1216, 1217 ЦК України, керуючись ст.3-5, 12, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0116, становила Ѕ частину.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , право власності на Ѕ частки земельної ділянки площею 0,1500 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0116, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.З.Пасічний