Справа №173/20/21
Провадження №2/173/290/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: позивача - ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області і ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про виділ в натурі в окремий об`єкт і визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

11.01.2021 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом про виділ в натурі в окремий об`єкт і визнання права власності до відповідачів Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області і ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації»

19.01.2021 року до суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.01.2021 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 02.03.2021 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить виділити йому в натурі в окремий об`єкт нерухомості з привласненням окремого реєстраційного номеру та визнати право власності на житловий будинок садибного типу літера А-1, загальною площею 49.0 кв.м.. житлова площа - 24.6 кв.м., що складається із: в житловому будинку літера А-1, прихожа 1-2 площею 9.1кв.м.; жила 1-3 площею 17.2 кв.м., жила 1-5 площею 7.4 кв.м., кладова 1-4 площею 3.3. кв.м.; в сінях а'''-1 кухня 1-1 площею 7.4 кв.м, санвузол 1-6 площею 4.6 кв.м,.; ганок а'v -1; козирьок аv; погріб літера п/г; паркан № 1, хвіртка № 8, паркан № 3) на земельній ділянці розміром 350 кв.м., по фактичному користуванню розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити його та ОСОБА_2 , право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці загальною площею 350 кв.м. по фактичному користуванню.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 04.12.2009 року він купив Ѕ частину житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.12.2009 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою реєстраційний номер 5104.

Інший співвласник, ОСОБА_2 успадкувала Ѕ частину житлового будинку садибного типу 10.09.2012 року.

Він має бажання оформити земельну ділянку у приватну власність, а інший співвласник не бажає вести діалог.

Загальна площа земельної ділянки, на якій розташована його Ѕ частина житлового будинку садибного типу 350 кв.м. має окремий вихід.

Частки майна є фактично окремими об`єктами. Вони самостійно користуються та володіють належними їм частками. Спільних приміщень з ОСОБА_2 , не мають. Будинок завжди був поділений в натурі та лише формально обліковувався як Ѕ частка та спільне часткове майно без визначення часток в натурі.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта належного йому нерухомого майна, виданого 03.03.2020 року КП «Верхньодніпровське БТІ», належна йому частка є відокремленим об`єктом, має самостійний вихід та може бути виділений в натурі з перерахуванням приміщень і споруд, які виділяються позивачеві у власність, запропоновано присвоїти об`єкту самостійну адресу: АДРЕСА_1 .

Невизначеність в житловому будинку в цілому не дає можливість йому вільно розпорядитись належним йому майном, що й стало підставою звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача, Верхньодніпровської міської ради, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП «Верхньодніпровське БТІ» в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено припинення права спільної часткової власності і визнання права власності на частку в натурі,як на самостійний об`єкт нерухомості з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що 04.12.2009 року позивач купив Ѕ частину житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 04.12.2009 року державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Малашовою Г.В., реєстраційний номер 5104. Таким чином позивач є власником Ѕ частини житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Іншим співвласником зазначеного житлового будинку є ОСОБА_2 . яка успадкувала Ѕ частину житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 10.09.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач має бажання оформити земельну ділянку у приватну власність, але інший співвласник не бажає вирішувати дане питання.

Загальна площа земельної ділянки, на якій розташована Ѕ частина житлового будинку садибного типу, належна позивачеві, складає 350 кв.м., та має окремий вихід.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що у позивача виникло право власності на частину домоволодіння , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу , тобто на законних підставах.

За доводами позивача він самостійно користується та володіє належною йому часткою спірного будинку та земельною ділянкою. Спільних приміщень з відповідачкою, ОСОБА_2 , вони не мають. Дані факти відповідачем не заперечуються.

Спірний будинок в цілому ніколи не був в спільній частковій власності без виділення часток в натурі. Будинок завжди був поділений в натурі та лише формально, обліковувався як спільне часткове майно без визначення часток в натурі.

Кожна сторона володіє конкретною, визначеною часткою домоволодіння в цілому. З самого початку сторонам на праві власності належить зазначене майно, право спільної часткової власності між ними не виникло. Дані обставини відповідачем також не заперечуються.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1,3 ст. 364 ЦК України - Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.. 370 ЦК України - Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04.10.1991 року ( з наступними змінами і доповненнями - При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна, виданого 03.03.2020 року КП «Верхньодніпровське БТІ», належна позивачеві частка є відокремленим об`єктом, має самостійний вихід та може бути виділений в натурі з перерахуванням приміщень і споруд, які виділяються позивачеві у власність, та запропоновано присвоїти об`єкту самостійну адресу: АДРЕСА_1 .

Оскільки на час розгляду справи об`єкт нерухомості, який належить позивачеві, має окремий вихід, фактично є самостійним об`єктом нерухомості, за технічними характеристиками може бути виділений в самостійний об`єкт. Проте документально продовжує перебувати в частковій спільній власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому права іншого співвласника будинку не будуть порушеними, так як належна йому частина будинку також може бути технічно виділена в натурі як самостійний об`єкт нерухомого майна.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 908.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідачів, щодо порушення прав позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області і ОСОБА_2 , третя особа. що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про виділ в натурі в окремий об`єкт і визнання права власності - задовольнити

Виділити в натурі окремий об`єкт нерухомості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 , з привласненням окремого реєстраційного номеру та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на житловий будинок садибного типу літера А-1, загальною площею 49.0 кв.м.. житлова площа - 24.6 кв.м., що складається із: в житловому будинку літера А-1, прихожа 1-2 площею 9.1кв.м.; жила 1-3 площею 17.2 кв.м., жила 1-5 площею 7.4 кв.м., кладова 1-4 площею 3.3. кв.м.; в сінях а'''-1 кухня 1-1 площею 7.4 кв.м, санвузол 1-6 площею 4.6 кв.м,.; ганок а'v -1; козирьок аv; погріб літера п/г; паркан № 1, хвіртка № 8, паркан № 3) на земельній ділянці розміром 350 кв.м., по фактичному користуванню розташований за адресою: АДРЕСА_1

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 908.00 грн., покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.03.2021 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР : 09.03.2021 року

Дата набрання законної сили: 07.04.2021 року