Дата документу 30.06.2021
Справа № 501/4042/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення компенсації

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 (далі позивач) 26.11.2020 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення компенсації, згідно якого просить суд стягнути з ОСОБА_2 компенсацію згідно вимог ст.625 ЦК України за несвоєчасну сплату заборгованості, а саме: 3% річних - 3 648,06 грн. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 7 538,62 грн., всього у сумі 11 186,68 грн. та судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Позов мотивовано тим, що 25 вересня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області у справі №511/3841/2012 ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди в розмірі 20 024,79 грн.

У зв`язку з невиконанням боржником зазначеного рішення в добровільному порядку, позивач був вимушений звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду, за результатами якого заборгованість стягнуто частково у сумі 378,32 грн., залишок боргу 19 646,47 грн.

15 вересня 2014 року Іллічівським міським судом Одеської області у справі №501/3468/14-ц ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача компенсації за несвоєчасну сплату заборгованості за 2013 рік, а саме: три відсотки річних - 589,40 грн. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 98,23 грн., а також судових витрат у розмірі 243,60 грн., всього у сумі 931,23 грн.

Сума боргу склала 19 646,47 грн. + 931,23 грн. = 20 577,70 грн.

19 лютого 2016 року Іллічівським міським судом Одеської області у справі №501/4405/15-ц ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача компенсації за несвоєчасну сплату заборгованості за 2014 - 2015 роки, а саме: три відсотки річних - 1 005,60 гри. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 11 832,90 тон., а також судових витрат у розмірі 487,20 грн., всього у сумі 1 005,60 грн. + 11 832,90 грн. + - і 7,20 грн. = 13 325,70 грн. (копія рішення додається).

Сума боргу склала 20 577,70 грн.+ 13 325,70 грн. = 33 903,40 грн.

У зв`язку із тривалим невиконанням боржником зазначених рішень суду позивач зазнає певних втрат, зокрема, належні йому до сплати кошти знецінюються внаслідок інфляції.

В наслідок чого, для відшкодування зазначених втрат позивач звернувся до Іллічівського міського суду, який 28 серпня 2018 року у справі №501/697/18 ухвалив рішення, яке набуло чинності 28 вересня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_2 на його користь компенсації за несвоєчасну сплату заборгованості за період з вересня 2015 року по лютий 2018 року, а саме: інфляційних втрат в розмірі 10 107.38 грн., три відсотки річних в розмірі 2 276,24 грн. а також судових витрат в розмірі 707,80 грн. Всього у сумі 10 107,38 грн. + 2 276,24 грн. + 707,80 грн. = 13 091,42 грн.

Загальна сума боргу склала 33 903,40 грн.+ 13 091,42 грн. = 46 994,82 грн.

Виконавчі листи за зазначеними рішеннями були пред`явлені до примусового виконання до ЧМ ВДВС ГТУЮ в Одеській області.

21.12.2019 року виконавчі листи були повернуті позивачу без виконання.

Станом на 01 березня 2018 року, загальна сума боргу відповідача перед позивачем становила 33 903,40 грн.+ 13 091,42 грн. = 46 994,82 грн.

До самостійного виконання вищезазначених рішень ОСОБА_2 не приступив.

Позивач стверджує в позові, що компенсація за несвоєчасну сплату боргу складає: 3 648,06 грн. - 3 % річних та компенсація внаслідок зростання інфляції 7 538,62 грн., а всього 11 186,68 грн. та судові витрати у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

У встановлений ухвалою строк відповідач не подав відзив на позов, в судове засідання не з`явився, був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 26.11.2020 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.33).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 08.12.2020 відкрито провадження у справі (а.с.43-44).

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд задовольнити позов (а.с.58).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Окремо суд звертає увагу щодо участі в судових засіданнях відповідача, його виклику (повідомлень) в судові засідання.

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В матеріалах справи міститься ряд документів, в яких відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про судові засідання (а.с.46, 48, 55, 60, 65).

Щодо подачі ОСОБА_2 заяв про відкладення розгляду справи, починаючи з 26.03.2021 по 17.06.2021 (а.с.56, 61, 66) з підстав того, що він на протязі березня 2021 року переніс хворобу, спричинену коронавірусною інфекцією у тяжкій формі, суд вважає вказану причину відсутності відповідача в судовому засіданні неповажною з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.233 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч.1 ст.233 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Заяви ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи є ідентичними по суті - з підстав того, що він на протязі березня 2021 року переніс хворобу, спричинену коронавірусною інфекцією у тяжкій формі, потреба в реабілітації.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач міг надати письмовий відзив з обгрунтуванням своєї позиції на позов в строки, визначені в ухвалі суду про відкриття провадження по справі, однак вказані дії не здійснив.

Отже, проміжок часу між судовими засіданнями був достатній для надання відповідачем відзиву на позов, його прибуття до Іллічівського міського суду Одеської області для участі у судовому засіданні, представництва його інтересів іншою повноважною особою, тощо.

Разом з тим, відповідач до суду не з`явився, що не перешкоджає продовженню розгляду справи без його участі.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд звертає увагу, що провадження в цій справі відкрито ще 08.12.2020 (існує тривалий розгляд справи), тому з метою уникнення порушень вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна та яка гарантує кожному учаснику процесу право на розгляд його справи судом упродовж розумного строку, суд дійшов до висновку про продовження розгляду справи без участі сторін, які були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, надали пояснення по справі та у їх присутності були досліджено матеріали даної цивільної справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 25 вересня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області у справі № .511/3841/2012 ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної та моральної шкоди в розмірі 20 024,79 грн. (а.с.7-7 зв.).

15 вересня 2014 року Іллічівським міським судом Одеської області у справі №501/3468/14-ц ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача компенсації за несвоєчасну сплату заборгованості за 2013 рік, а саме: три відсотки річних - 589,40 грн. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 98,23 грн., а також судових витрат у розмірі 243,60 грн., всього у сумі 931,23 грн. (а.с.9-9 зв.).

19 лютого 2016 року Іллічівським міським судом Одеської області у справі № 501/4405/15-ц ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача компенсації за несвоєчасну сплату заборгованості за 2014 - 2015 роки, а саме: три відсотки річних - 1 005,60 гри. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 11 832,90 тон., а також судових витрат у розмірі 487,20 грн., всього у сумі 1 005,60 грн. + 11 832,90 грн. + 487,20 грн. = 13 325,70 грн. (а.с.10-10 зв.).

Також, позивач звернувся до Іллічівського міського суду, який 28 серпня 2018 року у справі №501/697/18 ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь компенсації за несвоєчасну сплату заборгованості за період з вересня 2015 року по лютий 2018 року, а саме: інфляційних втрат в розмірі 10 107,38 грн., три відсотки річних в розмірі 2 276,24 грн. а також судових витрат в розмірі 707,80 грн., всього у сумі 10 107,38 грн. + 2 276,24 грн. + 707,80 грн. = 13 091,42 грн. (а.с.11-12 зв.).

Виконавчі листи за зазначеними рішеннями були пред`явлені до примусового виконання до ЧМ ВДВС ГТУЮ в Одеській області (а.с.13-24).

21.12.2019 року виконавчі листи були повернуті позивачу без виконання (а.с.25).

Згідно розрахунку заборгованості, загальна сума компенсації відповідно до ст.625 ЦК України за несвоєчасну сплату боргу за період з березня 2018 року по листопад 2020 року складає: 3 648,06 грн. - 3 % річних та компенсація внаслідок зростання інфляції 7 538,62 грн., а всього 11 186,68 грн. (а.с.3-5).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у частині пятій статті 11ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

Згідно із частиною другою ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Цей правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25.09.2012 стягнуто розмір боргу у сумі 20024,79 грн. і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобовязанням, тому між сторонами наявне грошове зобов`язання, яке відповідач належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобовязання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Згідно розрахунку заборгованості наведеного позивачем у позові, загальна сума компенсації відповідно до ст.625 ЦК України за несвоєчасну сплату боргу за період з березня 2018 року по листопад 2020 року складає: 3 648,06 грн. - 3 % річних та компенсація внаслідок зростання інфляції 7 538,62 грн., а всього 11 186,68 грн. (а.с.3-5).

Вказані розрахунки не спростовані відповідачем.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Зокрема, згідно квитанції №157 від 26.11.2020 року (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено 840,80 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) компенсацію згідно вимог ст.625 ЦК України за несвоєчасну сплату заборгованості, а саме: 3% річних - 3 648,06 грн. та компенсацію внаслідок зростання інфляції - 7 538,62 грн., всього у сумі 11 186,68 грн. та судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 червня 2021 року.

Суддя Іллічівського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко