Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7962/16-ц
Провадження4-с/711/50/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Скляренко В.М.

при секретарі: Слабко Ю.М.

за участі:

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи Павлик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І., заінтересована особа: ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. щодо відмови зняти арешт з банківського рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», накладеного відповідно до постанови від 24.12.2020 року у виконавчому провадженні № 53306357, відкритому на підставі виконавчого листа № 711/7962/16-ц, виданого 01.12.2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси.

В обґрунтування скарги вказує, що на виконанні у старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. знаходиться виконавче провадження № 53306357, з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/7962/16-ц від 01.12.2016 року про стягнення з нього (скаржника) на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В межах зазначеного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Павлик Н.І. від 24.12.2020 року було накладено арешт на його (скаржника) банківський рахунок № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), (банківська картка № НОМЕР_3 ), відкритий відповідно до зарплатного проекту в AT КБ «ПРИВАТБАНК» та на який йому нараховуються заробітна плата ФОП ОСОБА_5 .

Також зазначає, що з часу накладення арешту на його рахунок, він не має можливості використовувати зароблені ним кошти, оскільки вони заблоковані. Таким чином, він залишився без засобів існування.

18.02.2021 року він (скаржник) звернувся до старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. із заявою про зняття арешту з його банківського рахунку, оскільки він має спеціальний режим використання і накладення на нього арешту заборонено. До вказаної заяви ОСОБА_1 додав довідки зі свого місця роботи та з АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Однак, за результатами розгляду його заяви Придніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) йому була направлена відповідь за № 10726 від 01.03.2021 року, в якій зазначено, що ДВС не вбачає підстав для зняття арешту із вказаного рахунку.

Тому, скаржник просить суд визнати таку бездіяльність старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. від 24.12.2020 року про арешт його (скаржника) коштів у виконавчому провадженні № 53306357, відкритому на підставі виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/7962/16-ц від 01.12.2016 року в частині арешту банківського рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ) (банківська картка № НОМЕР_3 ), відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.03.2021 року ОСОБА_6 прийнято до провадження справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Ніни Іванівни; заінтересована особа: ОСОБА_3 , та встановлено державному виконавцеві/уповноваженій особі органів ДВС строк для подання відзиву (заперечень, пояснень) на скаргу, з доданням доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується його (їх) позиція щодо поданої скарги.

24.03.2021 року заінтересованою особою ОСОБА_3 до суду подано письмове заперечення на скаргу ОСОБА_1 , в якому вона просить в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.10.2016 року у цивільній справі №711/7962/16 за її позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на відповідача було покладено обов`язок зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 30.01.2017 року було відкрито виконавче провадження № 53306357 з виконання зазначеного судового рішення.

Оскільки боржник ОСОБА_1 аліменти сплачує не своєчасно та не у повному обсязі, то в нього утворилась заборгованість, яка станом на 01.01.2021 року складала 54 966 грн. 55 коп.

Тому, враховуючи значний розмір заборгованості та керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», 24.12.2020 року старшим державним виконавцем Павлик Н.І. винесено постанову про накладення арешту на рахунок боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів в загальній сумі 54 966 грн. 55 коп.

Також просить врахувати, що арештований державним виконавцем рахунок призначений не лише для отримання заробітної плати, але й може використовуватись для отримання будь-яких інших виплат (переказів). Крім того, враховуючи, що Банк виконав постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. про арешт коштів боржника, то відповідно Банк не визнав даний рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Крім того, вказує, що кошти переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього та є його власністю, а тому вони втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

За таких підстав, вважає, що оскаржувана боржником ОСОБА_1 постанова старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. від 24.12.2020 року про арешт коштів є цілком законною і обґрунтованою.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Дмитрик С.В. скаргу підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні старший державний виконавець Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. просила відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 в зв`язку з її безпідставністю. При цьому, просила врахувати, що на даний час у неї відсутні правові підстави для зняття арешту з рахунку НОМЕР_2 , на якому містяться кошти боржника ОСОБА_1 , оскільки відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 17.02.2021 року такий рахунок є звичайним поточним рахунком і на нього можуть бути зараховані будь-які виплати (переказ). Тому вважає, що її дії у вказаному виконавчому провадженні № 53306357 з примусового виконання виконавчого листа № 711/7962/16-ц, виданого 01.12.2016 року Придніпровським районним судом міста Черкаси, є правомірними та не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_3 не з`явилась, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду скарги була повідомлена в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_1 та його представника адвоката Дмитрика С.В., старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І., дослідивши письмові матеріали скарги, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України та частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Придніпровському відділі ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 53306357 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/7962/16-ц від 01.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В даному виконавчому провадженні постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. від 24.12.2020 року накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 7).

Як вбачається із матеріалів скарги, скаржник ОСОБА_1 має в АТ КБ «ПриватБанк» рахунок № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), на який йому, починаючи із 04.03.2020 року зараховується заробітна плата. Вказане стверджується довідками АТ «КБ «ПриватБанк» від 17.02.2021 року та від 18.06.2021 року про наявність в клієнта ОСОБА_1 рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ) картка № НОМЕР_3 та випискою по цій картці, згідно якої на зазначений рахунок ОСОБА_1 зараховується заробітна плата, яку він отримує від ОСОБА_5 (а.с. 13, 67-68). Даних про зарахування інших коштів, крім заробітної плати, на вказаний рахунок матеріали скарги не містять та державним виконавцем суду не надані.

Довідкою ФОП ОСОБА_9 від 15.02.2021 року № 1 стверджується, що ОСОБА_1 з 01.02.2020 року дійсно працює у ФОП ОСОБА_5 на посаді складальника паперових виробів і заробітна плата йому зараховується на картковий рахунок в КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) (а.с. 12).

Також, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 18.02.2021 року звертався до державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. із відповідною заявою та просив зняти арешт із вказаного вище рахунку № НОМЕР_2 (а.с. 8-11), однак, листом від 01.03.2021 року за вих. № 10726 (а.с. 14-15) йому було відмолено в задоволенні заяви про зняття арешту із вказаного вище рахунку, в зв`язку з тим, що правові підстави для зняття арешту з його (скаржника) коштів, які містяться на розрахункових рахунках в АТ КБ «ПриватБанк» у державного виконавця відсутні та оскільки на вказаний рахунок скаржника можуть зараховуватися і інші кошти.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною 1 цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Відповідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Таким чином, державний виконавець, в силу ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі поданих боржником документів про те, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, зобов`язаний зняти арешт із такого рахунку.

Такий правовий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №905/361/19 та віл 20.10.2020 року №755/14812/19.

Разом з тим, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оплату праці», забороняється будь-яким способом обмежувати працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою, крім випадків, передбачених законодавством.

Накладення арешту на рахунок боржника ОСОБА_1 , який призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює розпорядження останнім заробітною платою, що призводить до порушення конституційних прав скаржника.

Під час звернення до Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 18.02.2021 року про скасування арешту на вказаний рахунок, ОСОБА_1 повідомляв держаного виконавця про дані обставини та надав відповідну довідку від 17.02.2021 року, видану АТ КБ «ПриватБанк», а також довідку від свого роботодавця ФОП ОСОБА_5 від 15.02.2021 року, однак, вказаний вище арешт державним виконавцем знятий не був.

При цьому, суд враховує і те, що подальше утримання вказаного вище рахунку скаржника ОСОБА_1 під арештом порушує його право, як власника, на вільне розпорядження та володіння грошовими коштами (заробітною платою), тому таке право підлягає захисту в судовому порядку.

Судом також враховано, що в судовому засіданні старшим державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. не було надано доказів правомірності її бездіяльності щодо не зняття арешту з банківського рахунку скаржника, а також не надано суду матеріалів самого виконавчого провадження № 53306357 для їх дослідження в судовому засіданні.

А тому, з урахування м викладеного, суд вважає, що державним виконавцем Придніпровського відділі ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. були порушені права скаржника, оскільки державним виконавцем не було дотримано вимог ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга в частині визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І., яка полягає у не знятті арешту з банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_5 ) (банківська картка № НОМЕР_3 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , - підлягає до задоволення.

Щодо інших вимог скарги, то суд зазначає наступне. Звертаючись з даною скаргою до суду, скаржник ОСОБА_1 , також просить скасувати постанову старшого державного виконавця Придніпровського відділі ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. від 24.12.2020 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №53306357 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/7962/16-ц від 01.12.2016 року в частині арешту банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_5 ) (банківська картка № НОМЕР_3 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Однак частиною другою статті 451 ЦПК України чітко встановлено, що, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких підстав, суд, встановивши обґрунтованість скарги в частині визнання неправомірності бездіяльності державного виконавця щодо не зняття арешту з банківського рахунку скаржника ОСОБА_1 , приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 і в іншій частині, а саме про відновлення права скаржника шляхом зобов`язання старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І., на виконанні якої перебуває виконавче провадження № 53306357 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/7962/16-ц від 01.12.2016 року вчинити дії зняти арешт з грошових коштів, які містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_5 ) (банківська картка № НОМЕР_3 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

На підставі викладеного вище, та керуючись ст. ст. 3, 12, 259, 260, 261, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І., заінтересована особа: ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І. щодо не зняття арешту з банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_5 ) (банківська картка № НОМЕР_3 ) відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Зобов`язати старшого державного виконавця Придніпровського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Павлик Н.І., на виконанні якого перебуває виконавче провадження № 53306357 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/7962/16-ц від 01.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2016 року та до досягнення дитиною повноліття, - зняти арешт з грошових коштів, які містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_5 ) (банківська картка № НОМЕР_3 ) відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Повний текст ухвали складений 24.06.2021 року.

Головуючий: В.М. Скляренко