ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1280/20Головуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/817/588/21 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року, повний текст якого складено 15 березня 2021 року, постановлене суддею Щербатою Г.Р. у цивільній справі № 598/1280/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, в обґрунтування якого вказала, що з 01 червня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від даного шлюбу мають двоє малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 і ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із нею та знаходяться на повному її утриманні. На даний час вона не працює, будь-яких джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку не має, а відповідач, маючи постійний дохід добровільно коштів на її утримання не надає.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, починаючи з часу набрання рішенням законної сили. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 15 березня 2021 року допущено негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду в частині наявності у нього можливості утримувати колишню дружину до досягнення дитиною трирічного віку за встановлених судом обставин наявності в нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двох непрацездатних батьків-пенсіонерів та порівняно незначного щомісячного доходу, середній розмір якого складає близько 4 000 грн.

Звертає увагу на те, що він є батьком 3 дітей від двох шлюбів ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і з урахуванням встановленого законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для забезпечення мінімального гарантованого розміру для утримання трьох його дітей від двох шлюбів необхідні грошові кошти в сумі 3 118, 50 грн (1 197, 50 грн на 1 дитину віком від 6 до 12 років та 1 921, 00 грн на двох дітей віком до 6 років).

Окрім дітей, в нього є двоє непрацездатних батьків пенсійного віку, які не мають інших джерел існування, окрім пенсії, розмір якої є незначним, що викликає необхідність у періодичному наданні їм матеріальної допомоги.

Крім того, певні грошові кошти для існування, необхідні і йому самому, а в його власності жодне нерухоме майно не перебуває.

Додатково посилається на порушення норм процесуального права, що полягало у відсутності належного обґрунтування судом своїх висновків та наданні оцінки усім наявним доказам, а також у безпідставному, на його думку, не заявленні суддею Щербатою Г.Р. самовідводу з підстави, передбаченої п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України та відмови в задоволенні його заяви про відвід, оскільки дружина представника позивача ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , працюючи у Збаразькому районному суді Тернопільської області на посаді консультанта та періодично виконуючи обов`язки секретаря судового засідання в справах за участі судді Щербатої Г.Р., є колегою по роботі судді, а сам представник позивача колишнім колегою, так як у 2016 році працював на посаді помічника судді цього ж суду.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження можуть бути розглянуті справи у спорах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

Беручи до уваги категорію даної справи, така підлягає розгляду судом апеляційної інстанції відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у письмовому провадженні без виклику сторін.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Збаразького районного суду від 11 вересня 2020 року розірвано (а.с. 9).

У шлюбі в подружжя народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-8).

Неповнолітні діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проживають з матір`ю ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та перебувають на повному її утриманні (а.с. 10).

Також, відповідач ОСОБА_1 є батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_11 (а.с. 78).

В ході апеляційного розгляду справи також встановлено, що таким, що набрало законної сили рішенням Збаразького районного суду від 02 червня 2021 року в справі № 598/679/20 з ОСОБА_1 , на існування якого посилався відповідач у своїй апеляційній скарзі та інформація щодо якого є загальнодоступною, на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 05 травня 2020 року.

Згідно довідки про доходи, виданої ТОВ Інвестбуд-2016 від 14 серпня 2020 року № ІБ00-000046, ОСОБА_1 працює у даному товаристві машиністом автовишки, за період з січня 2020 року по березень 2020 року отримав дохід в сумі 9 936 грн 54 коп. (а.с. 43).

Згідно довідки про доходи від 14.08.2020 року № ТБ00-000005, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з березня 2020 року по червень 2020 року становить 16 367 грн 82 коп. (а.с. 44).

Згідно Інформаційної Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.08.2020 року, у ОСОБА_1 будь-яке нерухоме майно у власності відсутнє (а.с. 42).

Батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є пенсіонерами за віком (а.с. 45), однак докази про їх доходи матеріали справи не містять.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно вимог ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина має й в разі розірвання шлюбу (ч. 6 ст. 84 СК України).

Тобто, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, та незалежно від її матеріального становища, але необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ЗУ Про державний бюджет України на 2021 рік від 15.12.2020 року № 1082-ІХ, розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2021 року до 30.06.2021 року для дітей віком до 6 років складає 1 921 грн, для дітей віком від 6 до 18 років 2 395 грн, для працездатних осіб 2 270 грн.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 є здоровим, працездатним та може надавати матеріальну допомогу колишній дружині, з якою проживає його дитина, віком до трьох років. З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки такий не відповідає встановленим судом обставинам.

Встановивши, що відповідач є здоровим та працездатним, проживає окремо від дружини та не надає їй жодної матеріально допомоги, суд першої інстанції, не дав належної правової оцінки наявним у справі доказам на підтверження висновків щодо можливості утримання колишньої дружини (позивача у справі) до досягнення молодшим сином трирічного віку.

Зокрема, як вбачається з наявних у матеріалах справи довідок про доходи відповідача, фактичний середньомісячний дохід останнього (за вирахуванням загальнообов`язкових платежів) за місцем роботи на час розгляду даної справи складав 3 757, 91 грн ((9 936, 54+16 368, 82) : 6 = 4 384, 23 грн (а.с. 43-44).

З урахуванням наявного у ОСОБА_1 на підставі такого, що набрало законної сили рішення Збаразького районного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 598/679/20 обов`язку з утримання двох дітей від шлюбу з позивачем, середньомісячний розмір доходів, що залишатиметься після сплати аліментів складатиме: 4 384, 23 - 1 921 : 2 - 2 395 : 2 = 2 226, 23 грн, що є нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатної особи (2 270 грн).

Разом із тим, беручи до уваги наявність у відповідача на утриманні ще й малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_3 , від другого шлюбу, який не може бути менш забезпеченим у порівнянні з дітьми, що проживають із позивачем, сума коштів, що залишатимуться на утримання самого відповідача, складатиме: 2226, 23 1921 : 2 = 1 265, 73 грн, що значно менше від встановленого законом прожиткового мінімуму для працездатної особи. Крім цього, аналогічним правом з утримання, як і позивач, наділена й дружина відповідача від другого шлюбу.

За вказаних обставин, наявні у матеріалах справи докази, що свідчать про матеріальне становище відповідача (а не сам по собі факт працездатності, як помилково вважав суд першої інстанції), яке є однією з обставин, що враховується при визначенні розміру аліментів судом, на думку колегії суддів, дають підстави дійти висновку про відсутність у ОСОБА_1 можливості утримувати свою колишню дружину до досягнення молодшим сином 3- років і як наслідок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Сам по собі факт наявності у відповідача батьків пенсійного віку за умови відсутності в матеріалах справи доказів про розмір їх доходів, не є, на думку колегії суддів достатньою правовою підставою вважати, що вказана обставина може вплинути на висновки суду в даній справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Згідно з вимогами п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами скасування судового рішення повністю або частково або зміни рішення є, у тому числі, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи те, що судом неповно встановлені обставини, що мають значення для справи в частині матеріального становища відповідача, а висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а рішення суду скасуванню з прийняттям колегією суддів нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

У відповідності до вимог п.п б) і в) п. 4) ч. 1 ст. 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити, в тому числі, дані про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, а також, дані про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, поданого позивачем звільненим від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 141 ЦПК України).

Беручи до уваги факт скасування апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог й прийняття колегією суддів свого рішення про відмову в позові, а також, те, що відповідно до ЗУ Про судовий збір позивач звільнена від сплати судового збору за розгляд справи даної категорії, судові витрати ОСОБА_1 у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги стягненню з позивача не підлягають, а такі слід компенсувати відповідачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не касаційному оскарженню не підлягають.

Враховуючи те, що дана справа на підставі п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України віднесена судом до малозначних, така касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 19 ч. 6 п. 2; 35 ч.ч. 1, 3; 141 ч.ч. 1, 7; 259 ч.ч. 1, 2, 8; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 1, 3; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 3 п. 2 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 84 ч. 4 Сімейного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2021 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трьох років відмовити.

Судові витрати, пов`язані з апеляційним розглядом справи у вигляді сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 1362 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Дата складання повного судового рішення 24 червня 2021 року.

Головуючий

Судді