П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., МАЦУНИЧА М.В.

за участю секретаря МІЦИ О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Малюка В.М. від 5 листопада 2020 року, повний текст якої складено 5 листопада 2020 року, про відмову у відкритті провадження в цивільній справі № 308/11536/20 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Стойка В.В., оскаржила ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.11.2020 про відмову у відкритті провадження в цивільній справі за її заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Зазначає, що встановлення факту родинних відносин із двоюрідним братом, який помер, необхідне заявниці для застосування у відносинах з громадянами та офіційними установами Російської Федерації з приводу реалізації права на спадкування після смерті ОСОБА_2 . Іншої можливості для встановлення факту таких родинних відносин, аніж судовим порядком, заявниця не має, оскільки необхідні для цього архівні документи щодо даних про ім`я матері заявниці ( ОСОБА_3 або ОСОБА_4 ), розбіжності в яких саме й унеможливили отримання свідоцтва про право на спадщину, відсутні, що підтверджується доданими до заяви документами.

На думку апелянта, суддя суду першої інстанції не мав належних підстав для висновку, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що заявниця є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Санкт-Петербург, Російська Федерація, вбачається спір про право. Такий висновок не можна визнати обґрунтованим. Окрім цього, вже після постановлення оскаржуваної ухвали заявниця одержала довідку нотаріуса Сафонової С.В. від 16.11.2020 за вих. № 2196 про відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 .

Тому справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження, ухвалу судді слід скасувати, справу направити для продовження розгляду в порядку окремого провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявниці ОСОБА_1 та її представника адвоката Стойки В.В., які апеляцію підтримали, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2020 ОСОБА_1 подала до суду в порядку окремого провадження заяву, якою просила встановити факт, що має юридичне значення (факт родинних відносин), а саме, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Санкт-Петербург, Російська Федерація (а.с. 2-10).

Заяву було вмотивовано тим, що встановлення факту родинних відносин із двоюрідним братом, який помер, необхідне для реалізації заявницею права на спадкування після смерті ОСОБА_2 . Перешкодою в реалізації цього права є розбіжності в документах щодо імені матері заявниці: ОСОБА_3 або ОСОБА_4 , оскільки ця обставина має значення для видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 і в цьому за наявності таких розбіжностей нотаріусом м. Санкт-Петербург (Російська Федерація) ОСОБА_5 було 20.10.2020 відмовлено. З метою усунення відповідних розбіжностей та підтвердження факту родинних відносин заявниці з двоюрідним братом, який помер, були зібрані певні архівні та інші документи і матеріали, які, втім, не є достатніми, тому іншої можливості для встановлення факту таких родинних відносин, аніж судовим порядком, заявниця не має.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.11.2020 у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено з підстави, передбаченої ст. 315 ч. 4 ЦПК України, оскільки з заяви вбачається спір про право (а.с. 97-98).

Приймаючи таке процесуальне рішення, суддя суду першої інстанції виходив із того, що з заяви вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, заявницею в заяві зазначено, що від встановлення факту родинних відносин залежить оформлення нею спадщини після смерті двоюрідного брата.

Таке процесуальне рішення помилкове і погодитись із ним не можна.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст. 293 ч. 1 ЦПК України).

В порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, в тому числі, факту родинних відносин між фізичними особами (ст. 293 ч. 2 п. 5, ст. 315 ч. 1 п. 1, ч. 2 ЦПК України).

Звертаючись із заявою по встановлення факту, що має юридичне значення, особа повинна зазначити, який факт вона просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт, а також повинна додати до заяви відповідні докази (ст. 318 ч.ч. 1, 2 ЦПК України).

Заява ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин за своїм змістом відповідає цим вимогам цивільного процесуального закону. Ані з тексту заяви, ані з доданих до неї доказів і матеріалів наразі не вбачається спору про право цивільне. Саме по собі подання заяви з метою в подальшому з урахуванням встановленого судовим порядком факту, що має юридичне значення, реалізувати певне майнове право (зокрема, право на спадкування) відповідає власне меті цього процесуального інституту.

На стадії відкриття провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя суду першої інстанції не мав передбачених законом підстав для висновку про наявність спору про право. Відмова у відкритті провадження за заявою на підставі ст. 315 ч. 4 ЦПК України може мати місце, коли зі змісту заяви та/або з доданих до неї доказів і документів із очевидністю вбачається наявність спору про право, тим часом, застосувавши цю норму цивільного процесуального закону суддя суду першої інстанції не вказав, з ким саме вбачається спір про право, не навів в ухвалі відповідного обґрунтування по суті, не послався на докази та ґрунтувався на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Поряд із цим, якщо після відкриття провадження в справі з`ясуються обставини, що вказують на наявність спору про право, або виникне такий спір суду належить обґрунтувавши відповідне процесуальне рішення керуватися нормами ст. 294 ч. 6, ст. 315 ч. 4 ЦПК України, згідно з якими в такому випадку заява залишається без розгляду, а заявнику роз`яснюється право подати позов на загальних підставах.

Відтак, оскаржена ухвала судді суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо її законності та обґрунтованості та в усякому разі є передчасною, тому беручи до уваги, що розгляд справи, провадження в якій не відкрито, не може мати місця, а вирішення процесуальних питань, що випливають із факту подання заяви в справі окремого провадження, належить до компетенції суду першої інстанції (ст. 23 ч. 1, ст.ст. 293, 294, 315 ЦПК України), апеляцію заявниці на підставі ст. 379 ч. 1 п. 4 ЦПК України слід задовольнити частково, ухвалу судді суду першої про відмову у відкритті провадження в справі скасувати, справу в частині питання про відкриття провадження передати для продовження розгляду до того ж суду.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 5 листопада 2020 року скасувати, справу в частині питання про відкриття провадження передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає. Повне судове рішення складене 4 березня 2021 року.

Судді