Справа № 758/4345/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

20 січня 2021 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Васильченка О. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Поляновській О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 пред`явила у Подільському районному суді міста Києва позов до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ПрАТ «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.04.2018 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Деу» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Межовій в м. Києві допустила зіткнення з припаркованим автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене с. 124 КУпАП та заподіяла шкоду власнику пошкодженого автомобіля.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 27.07.2018 року ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні вищевказаного ДТП.

Згідно Звіту про оцінку № 12/11/18 від 06.11.2018 року, розмір майнової шкоди завданої пошкодженням автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 складає 7074 грн. 75 коп. Вартість проведеного експертного дослідження - 1500 грн. 00 коп.

Позивач, будучи власником пошкодженого автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , просить суд стягнути з відповідача, як з особи винної у скоєнні ДТП, майнову шкоду у загальному розмірі 8574 грн. 75 коп.

Позивач свого права на участь у судовому засіданні не використав. До суду представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи провести без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 20.01.21 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом достовірно встановлено, що 20.04.2018 року о 09 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Деу» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Межовій в м. Києві допустила зіткнення з припаркованим автомобілем ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене с. 124 КУпАП та заподіяла шкоду власнику пошкодженого автомобіля. (а.с. 4)

З постанови Подільського районного суду м. Києва від 27.07.2018 року також вбачається, що ОСОБА_2 було визнано винною у скоєнні вищевказаного ДТП.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 є власницею автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 . (а.с. 3)

Згідно Звіту про оцінку № 12/11/18 від 06.11.2018 року, розмір майнової шкоди завданої пошкодженням автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 складає 7074 грн. 75 коп. (а.с. 5-17)

Вартість проведеного експертного дослідження згідно Квитанції до прибуткового касового ордеру від 31.10.2018 року складає 1500 грн. 00 коп. (а.с. 18)

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року.

Згідно Постанови ВСУ від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути на його користь, суму майнової шкоди, саме з особи винної у її завданні.

У відповідності до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За таких обставин, суд вважає, що докази надані позивачем є достатніми, позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню щодо стягнення з відповідача майнової шкоди у розмірі 7074 грн. 75 коп., а також витрат на проведення експертизи з визначення розміру майнового збитку у розмірі 1500 грн. 00 коп., що разом складає 8574 грн. 75 коп.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва на дання інших видів правової допомоги клієнту порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або ) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зазначеної у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи те, що акт приймання-передачі послуг від 12.11.2018 року не містить чіткого визначення часу витраченого на такі послуги, відомостей по якій конкретно справі такі послуги було надано, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 142 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. на користь позивача. (а.с. 21)

Керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354, а також п.п. 9, 15 Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомо, місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7074 грн. 75 коп., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1500 грн. 00 коп., що разом складає 8574 грн. 75 коп.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомо, місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Васильченко