Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/135/21

Провадження № 2/348/480/21

22 червня 2021 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді Матолич В.В., за участю секретаря судового засідання Буратчук О.В., розглянув у порядку загального позовного провадження у м. Надвірна Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" про визнання договору фінансового лізингу №000445 від 28.02.2014 дійсним та визнання права власності на транспортний засіб придбаний на умовах договору фінансового лізингу.

представник позивача, адвокат Федів І.І.

Процесуальні дії у справі.

22.01.2021 ОСОБА_1 , інтереси якого представляєадвокат Федів І.І. пред`явив позов до ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" про визнання договору фінансового лізингу №000445 від 28.02.2014 дійсним та визнання права власності на транспортний засіб придбаний на умовах договору фінансового лізингу, відповідно до якого просить суд визнати дійсним, укладений між ОСОБА_1 та ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" договір фінансового лізингу № 000445 від 28.02.2014, предметом якого є придбання автомобіля марки Skoda Rapid, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на даний автомобіль на підставі договору фінансового лізингу № 000445 від 28.02.2014 та договору купівлі-продажу № 000445/01 від 01.11.2018 та стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування позову наведено таке. 28 лютого 2014 року між ТзОВ "Лізингова компанія "Еталон" та ОСОБА_1 у письмовій формі укладено договір фінансового лізингу № 000445, який за вимогами ст. 806 ЦК України відноситься до непрямого лізингу. Зазначає, що пунктом 7.1 даного договору визначено, що даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами (з 28.02.2014) та діє до повного виконання зобов`язань сторонам, але не більше 76 календарних місяців з моменту підписання даного договору (до 28.06.2020). Після підписання договору, позивач свої зобов`язання із сплати "Першого Лізингового Платежу" виконав належно сплатив 135064,16 гривень, що підтверджується банківськими квитанціями. Відповідно до п. 5.1 договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу, тобто "Першого Лізингового Платежу". 12.08.2014 відповідач придбав автомобіль марки: Skoda Rapid, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , та 15.08.2014 передав позивачу даний автомобіль разом з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 12.08.2014, реєстраційним номером НОМЕР_5 , комплектом ключів та сервісною книжкою, що підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу від 15.08.2014. Позивач своєчасно та в повному обсязі сплатив лізингові платежі. Відповідно до пунктів 11.1 та 11.2 даного договору, у разі належного виконання протягом усього строку дії договору зобов`язань щодо сплати всіх лізингових платежів, та інших зобов`язань визначених договором, такими є сплати можливих штрафних санкцій, відшкодування збитків, лізингоодержувач має право придбати у власність (викупити) предмет лізингу по його викупній (залишковій) вартості за окремо укладеним договором купівлі-продажу. 01.11.2018 позивач належно виконавши всі умови договору фінансового лізингу уклав з відповідачем договір купівлі-продажу, згідно з яким відповідач зобов`язується передати належний йому транспортний засіб, а позивач зобов`язується прийняти у власність автомобіль марки: Skoda Rapid, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 та сплатити за нього на умовах договору викупну вартість товару. Позивачем було виконано всі умови договору фінансового лізингу № 000445 від 28.02.2014 і договору купівлі-продажу № 000445/01 від 01.11.2018, а тому у законний спосіб набув право власність на спірний автомобіль, є законним власником і володільцем та користується ним по даний час. Слід зауважити, що судова практика щодо нотаріального посвідчення договору лізингу транспортного засобу змінювалася. 02.11.2015 ВСУ висловив правову позицію, що нотаріальне посвідчення договору лізингу не є обов`язковим, однак, у постанові від 16.12.2015 ВСУ позицію кардинально змінив і вказав, що договір лізингу пілягає нотаріальному посвідченню. Судова практика з цього питання стала одностайною тільки 30.03.2016. Оскільки законодавством не було чітко визначено питання щодо форми договору лізингу транспортного засобу, сторони уклали його у простій письмовій формі. Однак, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося його повне виконання. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору лізингу, посилаючись на те, що на предмет лізингу накладено арешти у межах цивільних справ та кримінальних проваджень, а також на те, що у відповідача під час проведення обшуку було вилучено печатку та установчі документи. Це позбавляє позивача можливості зареєструвати право власності на автомобіль. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити. Тому, на думку позивача, відповідач безповоротно ухиляєтьсья від нотаріального посвідчення договору, незважаючи на перехід права власності на автомобіль до позивача ще 01.11.2018.

22.01.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановивши розглядати за правилами загального позовного провадження.

12.03.2021 суд ухвалою закрив підготовче провадження у даній справі, призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 08.30 годину 02.04.2021.

22.06.2021 позивач та його, адвокат Федів І.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримули в повному обсязі. Просили позов задоволити. Не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Зазначили, що вказані у позові арешти накладені не на спірний автомобіль, а у цілому на майно відповідача. Арешт приватного виконавця вже знятий. Позивач з моменту укладення договору неодноразово просив відповідача посвідчити договір нотаріально, однак, відповідач від нотаріального посвідчення договору ухилявся.

22.06.2021 відповідач повторно в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи наведене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).

Суд встановив:

28 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" та ОСОБА_1 у письмовій формі укладено договір фінансового лізингу № 000445. Згідно зп. 3.1 договору та заяви про зміну предмета лізингу від 29.07.2014 предметом лізингу є - автомобіль марки: Skoda Rapid, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 .

12.08.2014 відповідач придбав автомобіль марки: Skoda Rapid, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , та 15.08.2014 передав позивачу даний автомобіль разом з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 12.08.2014, реєстраційним номером НОМЕР_5 , комплектом ключів та сервісною книжкою, що підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу від 15.08.2014.

01.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" та ОСОБА_1 укладеного додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу № 000445 від 28.02.2014.

01.11.2018 позивач уклав з відповідачем договір купівлі-продажу, згідно з яким відповідач зобов`язується передати належний йому транспортний засіб, а позивач зобов`язується прийняти у власність автомобіль марки: Skoda Rapid, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 та сплатити за нього на умовах договору викупну вартість товару.

01.11.2018 відповідач передав позивачу даний автомобіль разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 12.08.2014, реєстраційним номером НОМЕР_5 , актом приймання - передачі транспортного засобу №000445/01 від 18.07.2018, що підтверджується актом приймання-передачі транспортного засобу (машини) №000445/01 від 01.11.2018.

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" від 02.11.2018 позивач викупив транспортний засіб, що був предметом лізингу відповідно до договору фінансового лізингу №000445 від 28.02.2014. Заборгованість відсутня.

Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області Територіального сервісного центру №2641 від 11.01.2019 встановлено, що 11.09.2019 позивач звертався з заявою про реєстрацію транспортного засобу Skoda Rapid, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 . За результатами проведеної перевірки інформації в Єдиному державному реєстрі МВС даний автомобіль є власністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" та в Єдиному державному реєстрі МВС є накладені арешти або заборони відчуження на ТЗ. Тому, для реєстрації транспортного засобу за позивачем слід вирішити питання щодо знаття вказаних арештів.

Оцінка суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у Законом України "Про фінансовий лізинг".

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Отже, з урахуванням того, що на договір фінансового лізингу розповсюджуються норми ЦК України, які регулюють відносини з приводу купівлі-продажу, тому відповідно до статті 203 ЦК України такий договір укладається у письмовій формі, а у випадку участі в ньому фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Тому, оскільки предметом договору фінансового лізингу № 000445 від 28.02.2014 є транспортний засіб, однією з сторін договору є фізична особа - позивач ОСОБА_1 , то такий договір повинен бути укладений не лише в письмовій формі, а й нотаріально посвідчений (ст. 209 ЦК України), відповідно до законодавства.

Зміни у судовій практиці щодо застосування норм законодавства не звільняли сторони від обов`язку виконувати вимоги закону у моменту укладення спірного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним й згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України в цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У ході розгляду справи судом встановлено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання умов договору.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Така позиція узгоджується з позицією КЦС ВС, викладеною у постанові від 03.02.2021 у справі №694/523/18.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Таким чином, однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію.

Сторона позивача на підтвердження факту безповоротного ухилення відповідача від подальшого нотаріального посвідчення договору не надала жодних доказів. Зокрема, не надано доказів на підтвердження факту звернення позивача до відповідача щодо нотаріального посвідчення договору, який було укладено ще на початку 2014 року, а також не надано доказів того, що відповідач ігнорував вимоги позивача.

Суд позбавлений можливості зробити висновок про наявність/відсутність обставин, що викладені у позовній заяві щодо проведення обшуку у відповідача та вилучення печаток і установчих документів, оскільки на підтвердження цих обставин суду позивач не надав жодних доказів. З цього приводу слід зазначити, що заходи забезпечення кримінального провадження мають тимчасовий характер і не можуть свідчити про безповоротну втрату можливості посвідчити договір нотаріально.

Крім цього, з наданих доказів суд позбавлений можливості встановити безповоротну втрату можливості посвідчити договір нотаріально.

Також, слід зазначити, що на спріний автомобіль накладено арешти, як у межах кримінальних проваджень, так і для виконання рішення у цивільній справі. Через відсутність у матеріалах справи доказів та неподання стороною позивача клопотань про витребування відповідних доказів, суд позбавлений можливості встановити причини накладення вказаних арештів, а також те як вплине ухвалення рішення у даній справі щодо спірного автомобіля на права та законні інтереси інших осіб у вказаних провадженнях.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки відсутні підстави для визнання договору фінансового лізингу дійсним, що виключає задоволення похідної позовної вимоги щодо визнання права власності на транспортний засіб придбаний на умовах договору фінансового лізингу.

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, судові витрати з відповідача не підлягають стягненню.

Керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" про визнання договору фінансового лізингу №000445 від 28.02.2014 дійсним та визнання права власності на транспортний засіб придбаний на умовах договору фінансового лізингу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складено повного тексту рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон", ідентифікаційний код 38865527, місцезнаходження: вул. Кутузова, 18/7, 506, м. Київ.

Повний текст рішення складено 25.06.2021.

Суддя Матолич В.В.