Справа № 156/899/13-ц
Номер провадження: 4-с/156/1/21
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М.О.

за участю: секретаря судових засідань Салатюк Г.В.

представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Микитюка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 про визнання дій головного державного виконавця Іваничівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Микитюка М.М. неправомірними у здійсненні перерахунку розміру аліментів без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника та зобов`язання здійснити перерахунок розміру заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно виконавчого провадження № 41679337 від 24 січня 2014 року з вирахуванням розміру податку на доходи фізичних осіб (18 %) та розміру військового збору (1,5 %) виходячи із середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_2 07 травня 2021 року звернувся до суду із вказаною скаргою.

В обґрунтування скарги зазначив, що Іваничівським районним судом Волинської області 02 серпня 2013 року у справі № 156/899/13-ц стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини 23 лютого 2003 року в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. 24 січня 2014 року відкрите виконавче провадження № 41679337 з виконання вище вказаного рішення суду. З 2014 року по травень 2018 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. З червня 2018 року він не працевлаштований, має мінливий дохід, однак в добровільному порядку сплачувати аліменти згідно виконавчого провадження № 41679337 від 24 січня 2014 року у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У січні відповідачем надано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 9333 грн., який скаржником був погашений у повному обсязі. 23 лютого 2021 року дитина досягла повноліття, виконавче провадження підлягало закриттю. Однак на його адресу надійшов новий розрахунок заборгованості по аліментах із сумою 13738,96 грн.

05 травня 2021 року відповідачем у перерахунку відмовлено згідно відповіді від 26 квітня 2021 року № 3671, а розмір заборгованості становить 15164,50 грн. Вважає дії головного державного виконавця незаконними та протиправними. При розрахунку середньої заробітної плати одного штатного працівника облікового складу в чисельнику наводиться сума нарахувань, працівникам до утримання податків та внесків працівників. Тоді як аліменти розраховуються із зарплатні після утримання податків та внесків. Від наведених середньостатистичних показників належить відняти розмір податку на доходи фізичних осіб (18%) та військового збору (1,5%). Отже, розрахунок заборгованості ОСОБА_2 необхідно здійснювати виходячи з середньої заробітної плати працівника відповідної місцевості з вирахуванням податків та внесків. Зі змісту розрахунку вбачається, що державний виконавець Микитюк М.М. здійснив перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 не вирахувавши податки та збори із наданих показників середньомісячної номінальної зарплатні штатного працівника Волинської області. Таким чином, вищевказані дії державного виконавця Микитюка М.М. є неправомірними та порушують права боржника як платника аліментів.

Представник скаржника ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити з обставин викладених у ній.

Державний виконавець Микитюк М.М. в задоволені скарги просить відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю, вказав, що державний виконавець не наділений повноваженнями проводити відрахування податків із заробітної плати.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, державного виконавця, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Із оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, встановлено, що 24 січня 2014 року Іваничівським ВДВС відкрите виконавче провадження № 41679337 на виконання рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 02 серпня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 26 липня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. З 2014 року по травень 2018 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів відсутня. З червня 2018 року скаржник офіційно ніде не працевлаштований, однак у добровільному порядку сплачував аліменти, згідно відкритого виконавчого провадження у розмірі не меншому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У січні державним виконавцем надано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 9333 грн., який ОСОБА_2 був погашений в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 дитина досягла повноліття, відтак виконавче провадження підлягає закриттю. Однак на його адресу надійшов новий розрахунок заборгованості по аліментах із сумою 13738,96 грн. Представником скаржника подано заяву до державного виконавця про здійснення перерахунку заборгованості по аліментах.

26 квітня 2021 року Головним державним виконавцем Іваничівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повідомлено, що аліменти нараховані ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини виходячи з довідок Головного управління статистики у Волинській області та на підставі ст.. 195 СК України. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається виходячи з фактичного з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток в Україні чи за кордоном, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізично-особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, та як боржник не отримував доходу на території України йому нараховано аліменти згідно ч. 2 ст. 195 СК України без відрахування податків (а.с.11).

Згідно листа Головного управління статистики у Волинській області, відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, нарахування працівникам підприємств наводяться до утримання суми обов`язкових для всіх працівників відрахувань із заробітної плати згідно з чинним законодавством. (а.с.10).

Як ствердив в судовому засіданні державний виконавець ОСОБА_4 , оскільки відповідач офіційно не працював, заборгованість по аліментах визначалася із розміру середньомісячної заробітної плати , який оприлюднений Головним управлінням статистики у Волинській області.

Згідно з ч. 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.2 ст.195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

В судовому засіданні встановлено, що і не заперечувалися сторонами, що ОСОБА_2 з червня 2018 року не працював, а тому державним виконавцем було здійснено розрахунок виходячи із середньої заробітної плати.

Відповідно до останнього розрахунку заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа № 156/89/13ц станом на повноліття дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість становить 15164,50 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц (провадження

№ 61-45100сво18), відступаючи від висновку, викладеного у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 640/537/14-ц (провадження № 61-15685св18) зробив висновок про те, що стаття 81 СК України та частина третя статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим. При цьому Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, до поняття «заробіток» включає також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, відповідно до пункту 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, утримання аліментів провадиться із суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Разом з тим наведений висновок щодо переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, стосується випадків, коли особа працює та отримує реальний заробіток як дохід, з якого й розраховується розмір аліментів або заборгованості.

Проте у цій справі спір виник з приводу розрахунку заборгованості за аліментами платника аліментів, який у період виникнення заборгованості за період із червня 2018 року не працював та реальних доходів (реального заробітку) не отримував.

Згідно з частиною другою статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Тобто у частині другій статті 195 ЦПК України чітко визначено: заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об`єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто для обрахування суми обов`язкових податків та зборів у разі отримання особами реального заробітку (доходу).

Стаття 6 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначає,

що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або

на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.

Відповідно до статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Отже, за змістом ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та реальні дії з отримання доходів, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування.

Посилання скаржника на лист Головного управління статистики

у Волинській області про те, що визначення показника середньої заробітної плати в розрахунку на одного штатного працівника з вирахуванням податку на доходи фізичних осіб (18 %) та військового збору (1,5 %) планом Державної служби статистики України не передбачена, не може бути взято до уваги при вирішенні спору, оскільки ці відомості стосуються методологічних положень щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників, мета яких і є встановити показник середньої заробітної плати, у тому числі для випадків застосування частини другої статті 195 СК України, але не для встановлення реальної заробітної плати, із якої мають розраховуватись податки та збори.

Також варто звернути увагу на те, що за змістом пункту 4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості. Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

Вказані висновки також підтверджуються постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року справа № 759/1727/16.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 не працював і державним виконавцем правомірно здійснено розрахунок заборгованості, виходячи із середньої заробітної плати на час виникнення заборгованості.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 195 СК України, ст. ст. 260, 447, 448, 450, 451ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання дій головного державного виконавця Іваничівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Микитюка М.М. неправомірними у здійсненні перерахунку розміру аліментів без вирахування податків та зборів із показників середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника та зобов`язання здійснити перерахунок розміру заборгованості по сплаті аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно виконавчого провадження № 41679337 від 24 січня 2014 року з вирахуванням розміру податку на доходи фізичних осіб (18 %) та розміру військового збору (1,5 %) виходячи із середньомісячної номінальної заробітної плати штатного працівника відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 18 червня 2021 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання її повного тексту.

Суддя М.О. Федечко