Провадження № 2/752/3573/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 червня 2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-Банк», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Русецький Павло Сергійович про визнання виконавчого надпису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

у жовтні 2020 року позивач, через свого представника адвоката Покрова Л.Ю, звернулась до суду з позовом, у якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3836 вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. яким запропоновано стягнути на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-Банк» загальну суму заборгованості 266887 грн. 61 коп. що виникла за Кредитним договором № 395/407/07-А від 07 вересня 2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»(правонаступник Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , та стягнути з відповідача судові витрати по справі, які складають 420 грн.40 коп.(а.с.115), 420 грн.40 коп.(а.с.116), та 840 грн.80 коп.(а.с.14).

Свої позовні вимоги обґрунтувує тим, що виконавчий напис вчинено за заборгованістю, яка не є безспірною, без підтверджуючих документів. 07.09.2007 року між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»(правонаступник Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 395/407/07-А на купівлю транспортного засобу та надані грошові кошти в розмірі 114410 грн. із сплатою 15,55% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 06.09.2012 року. Також 07.09.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та нею було укладено договір застави автомобіля Great Wall д.н.з. НОМЕР_1 з визначеною заставною вартістю майна 134600 грн.

01.12.2009 року був вчинений виконавчий надпис № 4398 про стягнення з неї 123570 грн. 31 коп. шляхом звернення стягнення на заставне майно. Після чого державною виконавчою службою Голосіївського району було відкрите виконавче провадження, автомобіль що був предметом застави 02.02.2010 року в неї було вилучено та передане для реалізації. Банк ПАТ «Укрсоцбанк» намагався стягнути з неї грошові кошти за кредитним договором в судовому порядку, але 04.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва відмовив у задоволенні позову із спливом строку позовної давності.

Незважаючи на це 22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. був вчинений виконавчий надпис про стягнення з неї заборгованості за кредитом у сумі 266887 грн. 61 коп.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 16.03.2021 року (а.с. 119).

Ухвалою суду від 16.03.2021 року розгляд справи був відкладений на 07.06.2021 року.(а.с.189).

У задоволенні заяви позивача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та з повідомленням сторін відмовлено, оскільки такі клопотання представником позивача подані після збігу строку визначеного ЦПК на їх подачу, а підстав для поновлення такого строку суд не вбачає.

Ухвалою суду від 23.10.2020 року зупинене стягнення на підставі виконавчого надпису № 3836 вчиненого 22.09.2020 р.(а.с.121-122).

Відповідач подав відзив на позов(а.с.164-168) у якому вважає що на момент вчинення виконавчого надпису заборгованість позивачки була безспірною та вважає що строк позовної давності за зобов`язаннями позивача по кредитному договору не збіг.

Представник позивача подав відповідь на відзив, зміст якого який фактично аналогічний змісту позовної заяви.

Треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Русецький П.С. заяв по суті справи не подавали.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається що 07.09.2007 року між позивачкою та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 395/407/07-А на купівлю транспортного засобу автомобіля Great Wall д.н.з. НОМЕР_1 , та на ці цілі позивачці були надані грошові кошти в розмірі 114410 грн. із сплатою 15,55% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 06.09.2012 року. Також 07.09.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та позивачкою було укладено договір застави автомобіля Great Wall д.н.з. НОМЕР_1 з визначеною заставною вартістю майна 134600 грн.(а.с.25-34).

За зверненням відповідача 01.12.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу був вчинений виконавчий надпис № 4398 про стягнення з позивачки 123570 грн. 31 коп. шляхом звернення стягнення на заставне майно. На підставі цього виконавчого документу державною виконавчою службою Голосіївського району було відкрите виконавче провадження, автомобіль 02.02.2010 року був вилучений у позивача та переданий для реалізації.(а.с.38-42).

Банк ПАТ «Укрсоцбанк» намагався стягнути з позивачки грошові кошти за кредитним договором в судовому порядку, але 04.07.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва відмовив у задоволенні позову із спливом строку позовної давності по зобов`язанням за кредитним договором(а.с.46-49).

22.09.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. був вчинений виконавчий надпис про стягнення з неї заборгованості за кредитом у сумі 266887 грн.61 коп.(а.с.56).

За цим виконавчим написом 28.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. відкрите виконавче провадження(а.с.57-59).

Із вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

За ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595.

У відповідності зі ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. п. 1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Отже, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована.

Нотаріально посвідченого договору між банком та позивачем укладено не було. Докази на підтвердження зворотного в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладені положення законодавства, на думку суду, вбачається, що нотаріус не мав повноважень на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі в силу відсутності у нього таких повноважень.

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Перед вчиненням виконавчого напису, стягувач зобов`язаний був на адресу боржника надіслати письмове повідомлення про порушення зобов`язання.

Матеріали справи не мітять даних про те, що повідомлення було надіслано боржнику, так і було отримане останнім.

Докази в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано.

Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем також не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Таким чином, нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень. Своїми правами, визначеними ст. ст. 43, 84 ЦПК України відповідач також не скористався, клопотань про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України не заявляв.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги стосовно визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивач належним чином довів свої позовні вимоги. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Тому, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.

Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 420 грн.40 коп.(а.с.115), 420 грн.40 коп.(а.с.116), та 840 грн.80 коп.(а.с.14), загалом 1681 грн.60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 87, 88, 89, 90, 91 Закону України «Про нотаріат», «Порядком вчинення нотаріальний дій нотаріусами України», ст. 13, 76-81, 89, 141, 274-279, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «АЛЬФА-Банк», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Русецький Павло Сергійович про визнання виконавчого надпису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3836 вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., яким запропоновано стягнути на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-Банк» (, місцезнаходження: 03150 м. Київ. вул. Велика Васильківська, буд.100) загальну суму заборгованості 266887 грн. 61 коп. що виникла за Кредитним договором № 395/407/07-А від 07 вересня 2007 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»(правонаступник Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованою за адресом АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерного товариства «АЛЬФА-Банк» (, місцезнаходження: 03150 м. Київ. вул. Велика Васильківська, буд.100) на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору 1681(одну тисячу шістсот вісімдесят одну гривню) 60 коп.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресом АДРЕСА_1

Відповідач - Акціонерне товариство «АЛЬФА-Банк», , місцезнаходження: 03150 м. Київ. вул. В. Васильківська, буд.100, р/р НОМЕР_3 в АТ «Альфа-банк».

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко