Справа № 727/8139/14-ц
Провадження № 6/727/158/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді - Яреми Л.В.

при секретарі Філатовій К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Посилається на те, 07 листопада 2014 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці по цивільній справі 727/8139/14-ц було задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 18 травня 2013 року в сумі 34880 грн. 33 коп. та судовий збір в розмірі 348 грн. 80 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 червня 2018 року у справі 727/8139/14-ц замінено стягувача AT «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів".

Оскільки належний стягувач ТОВ "ФК "ЄАПБ" не володів інформацією про місцезнаходження виконавчого документу, тому звернувся із запитом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо надання інформації про місцезнаходження виконавчого документу, на що отримали відповідь №24154, що відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні у Чернівецькому міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області виконавче провадження з виконання виконавчого листа №727/8139/14-ц стосовно боржника ОСОБА_1 не перебувало та не перебуває.

Зазначає, що АТ "Дельта Банк, як первісний стягувач, виконавчий документ не передав ТОВ "ФК "ЄАПБ" для звернення його до виконання та місцезнаходження вказаного виконавчого листа невідоме, а втрата виконавчого листа позбавляє їх права на повторне звернення судового рішення до виконання.

Станом на день подання заяви заборгованість за кредитним договором не погашена, а боржник ухиляється від самостійного виконання даного рішення.

У зв`язку із чим просить видати дублікат виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа №727/8139/14-ц до виконання.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, при подачі даної заяви просив справу розглядати у їх відсутність.

Представник Першого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи в суді, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» за кредитною лінією №001-25503-180513 від 18 травня 2013 року заборгованість у сумі 34880 (тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 33 копійки та судовий збір у розмірі 348 гривень 80 копійок.

На підставі зазначеного рішення суду Шевченківським районним судом м. Чернівці 25 листопада 2014 року було видано виконавчі листи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21 червня 2018 року замінено сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №727/8139/14-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 001-25503-180513 від 18 травня 2013 року стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Так, згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень та інформації з Єдиного реєстру боржників виконавче провадження на виконанні в органах ДВС щодо боржника ОСОБА_1 не перебуває (а.с. 74-76).

Також, з відповіді начальника відділу Першого відділу державної виконавчої служби в м.Чернівці Смотра Д. №24154 від 15 квітня 2021 року слідує, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) виконавче провадження з виконання виконавчого листа №727/8139/14-ц виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» не перебуває.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що оригінал виконавчого листа було втрачено, а тому повинен бути виданий дублікат.

Після видачі дубліката виконавчого листа його оригінал втрачає свою силу і не може використовуватись при його виявленні стягувачем.

Основними засадами судочинства, відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України, визначено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина 3 статті 3 ЦПК України).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін в одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 712/791/2012 та від 27 листопада 2019 року у справі № 752/23053/17.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.

Враховуючи те, що виконавчий документ був втрачений, суд вважає за допустиме видати дублікат втраченого виконавчого листа.

У частині шостій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися до суду із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Згідно з ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону №1404- VІІІ). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у ч.1 ст.329 ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

В рішенні по справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 року (заява №60750/00), «Ромашов проти України» від 27.07.2004 року (заява №67534/01) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатись, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії ст.6 Конвенції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п. 41 рішення ЄСПЛ «Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року).

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд вважає, що причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документу є поважними, заявником не було отримано виконавчий документ від первісного стягувача, а тому належить поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.260, 353-354, 431, 433, 446 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 727/8139/14-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Видати дублікат виконавчого листа 727/8139/14-ц відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 листопада 2014 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.В.Ярема