Ухвала

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 750/1311/21

провадження № 61-9961 ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ступак Сергій Олександрович, на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2021 рокута постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 травня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Бабенко Віталія Миколайовича, заінтересована особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 11 травня 2021 року ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2021 року змінено, скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

До Верховного Суду 17 червня 2021 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на вказані судові рішення з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України, у якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення скарги.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Щодо строків касаційного оскарження

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови отримано наручно 18 травня 2021 року.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, заявник у розумний інтервал часу після отримання копії постанови суду апеляційної інстанції звернулася з касаційною скаргою, вважаю за можливе його поновити.

Щодо підстав касаційного оскарження

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Подаючи касаційну скаргу на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2021 рокута постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 травня 2021 року, всупереч положень пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України заявником не зазначено обгрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, однак заявник посилається на пункти 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження судових рішень, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, що є порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані підстави касаційного оскарження суд не може взяти до уваги, оскільки вони стосуються оскарження судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої

статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно уточнити підстави касаційного оскарження судових рішень та надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, її копії та додані до неї матеріали відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимогпункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому касаційна скарга містить вказівку на те, що за подання як скарги на рішення та дії державного виконавця, так і касаційної скарги на ухвалу за результатом розгляду такої скарги, сплату судового збору не передбачено частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень частини другої статті 416 та частини першої статті 417 ЦПК України висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов`язковим для застосування судами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року, прийнятій у справі № 660/612/16-ц роз`яснено, що за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця, особою, яка не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем прямо встановлені пільги щодо сплати судового збору, судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». При цьому аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, яка відступила від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 565/256/15-ц.

Таким чином, ОСОБА_1 повинна сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі, визначеному підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», який становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 454,00 грн або надати документи на підтвердження обставин звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2021 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 11 травня 2021 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ступак Сергій Олександрович, на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2021 рокута постанову Чернігівського апеляційного суду від 11 травня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 29 липня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь