Дата документу 06.07.2021 Справа № 314/3697/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 314/3697/19 Головуючий у 1 інстанції: Мануйлова Н.Ю.
№ 22-ц/807/2660/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Мормуль Павла Васильовича на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Дніпровські вогні» про захист честі, гідності і ділової репутації,

ВСТАНОВИВ

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Редакція газети «Дніпровські вогні» про захист честі, гідності і ділової репутації.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_2 , який одночасно є народним депутатом України неодноразово негативно висловлювався під час спілкування з жителями м.Вільнянська та Вільнянського району, публічних виступів, у відеороликах у мережі Facebook та постах щодо ОСОБА_1 особисто та його діяльності як голови райдержадміністрації, використовуючи при цьому слова та вирази, що ображають честь та гідність позивача, як приватної особи так і паплюжать його ділову репутацію. Так, на сторінках друкованого засобу інформації газети «Дніпровські вогні, засновником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Редакціягазети «Дніпровські вогні», 27.06.2019 року за №46 (10748) було розміщено статтю ОСОБА_2 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка є недостовірною та порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, в даній статті вказане наступне:«Старі міністри ідуть геть і наостанок намагаються попри всі принципи урвати більше грошей, роздаючи дозволи направо і наліво, маючи надію, що відповідатимуть за це інші не переймаються тим, що документи, на основі яких вони дали дозвіл, не витримують жодної критики, бо в повному обсязі порушені елементарні правила надання цих документів. Адже всупереч нормативним актам, постанові КМУ, не враховано громадську думку, зауваження, надані при громадських слуханнях. Відверто сфальшовані документи, що відображають градацію земельних ділянок, на яких планується побудувати збагачувальну фабрику та вирити кар`єр. Адже скрізь ці землі зазначаються як особливо цінні, а значить режим їх використання особливий дозвіл на їх цільову заміну має право надавати лише Верховна рада, а не голова РДА. І в цьому легко пересвідчитися, якщо зайти на сайт загальнонаціональної нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення http:ngo.land.gov.ua, де чітко вказано категорію даних земель. Але не дивлячись на це, голова Вільнянської РДА ОСОБА_3 влаштував примусовий викуп цієї землі, при цьому погрожуючи не бажаючим продати землю серйозними наслідками, чим вчинив злочин, за який неодмінно понесе покарання. Але всіх цих сфальшованих паперів в купі вистачило чиновникам Мінекології та природних ресурсів, щоб надати дозвіл інвесторам для старту будівництва збагачувальної фабрики». Тираж газети «Дніпровські вогні» складає 5020 штук та поширюється вона на території Вільнянського району Запорізької області.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, визнати недостовірною, такою що порочить честь, гідність та ділову репутацію, голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 , інформацію, яку було поширено Відповідачем, ОСОБА_2 ,Товариством з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Дніпровські вогні» за 27 червні 2019 року за №46 (10784) під назвою «Тепер все залежить від нас» в частині тверджень «Але не дивлячись на це, голова Вільнянської РДА ОСОБА_3 влаштував примусовий викуп цієї землі, при цьому погрожуючи не бажаючим продати землю серйозними наслідками, чим вчинив злочин, за який неодмінно понесе покарання»; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Дніпровські вогні» спростувати вказану недостовірну інформацію шляхом оприлюднення в той самий спосіб, в який зазначена інформація була поширена, без будь-якої іншої додаткової інформації чи коментарів, а саме шляхом розміщення статті на сторінках газети «Дніпровські вогні» в десятиденний термін з дня набрання рішенням законної сили під заголовком «Спростування інформації», яка буде включати резолютивну частину рішення по даній справі.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі адвоката Мормуль П.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на сторінках друкованого засобу інформації газети «Дніпровські вогні, засновником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Дніпровські вогні», 27.06.2019 року за №46 (10748) було розміщено статтю народного депутата України ОСОБА_2 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка є недостовірною та порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача, в даній статті вказане наступне: «Старі міністри ідуть геть і наостанок намагаються попри всі принципи урвати більше грошей, роздаючи дозволи направо і наліво, маючи надію, що відповідатимуть за це інші не переймаються тим, що документи, на основі яких вони дали дозвіл, не витримують жодної критики, бо в повному обсязі порушені елементарні правила надання цих документів. Адже всупереч нормативним актам, постанові КМУ, не враховано громадську думку, зауваження, надані при громадських слуханнях. Відверто сфальшовані документи, що відображають градацію земельних ділянок, на яких планується побудувати збагачувальну фабрику та вирити кар`єр. Адже скрізь ці землі зазначаються як особливо цінні, а значить режим їх використання особливий дозвіл на їх цільову заміну має право надавати лише Верховна рада, а не голова РДА. І в цьому легко пересвідчитися, якщо зайти на сайт загальнонаціональної нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення http:ngo.land.gov.ua, де чітко вказано категорію даних земель. Але не дивлячись на це, голова Вільнянської РДА ОСОБА_3 влаштував примусовий викуп цієї землі, при цьому погрожуючи не бажаючим продати землю серйозними наслідками, чим вчинив злочин, за який неодмінно понесе покарання. Але всіх цих сфальшованих паперів в купі вистачило чиновникам Мінекології та природних ресурсів, щоб надати дозвіл інвесторам для старту будівництва збагачувальної фабрики».

Тираж газети «Дніпровські вогні» складає 5020 штук та поширюється вона на території Вільнянського району Запорізької області.

Факт поширення зазначеної інформації в указаний спосіб підтверджується наданими позивачем письмовими доказами. Представники відповідачів в судовому засіданні не оспорювали викладення зазначеної інформації.

Оцінюючи доводи сторін у сукупності з чинним законодавством та усталеною національною і міжнародною судовою практикою розгляду справ про захист честі, гідності та ділової репутації, суд першої інстанції зробив переконливий висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Так, за з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Натомість необхідно розмежовувати такі поняття як «інформація» і оціночні судження», що і було зароблено судом першої інстанції при мотивуванні судового рішення.

За ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Суд першої інстанції правомірно послався на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, за якими необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судова колегія враховує, що судженням є те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Статтею 34 Конституції України та ст. 10 Конвенції з прав людини, яка була ратифікована Україною 17.07.1997 року, передбачено, що кожен має право на свободу слова, на вільне виявлення своїх поглядів та переконань.

Такі погляди і переконання виловлюються у вигляді суджень, Самі по собі судження є результатом психічної діяльності людини і виражають ставлення особисто автора до певної події.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано висновок фахівця лінгвіста щодо наявності у статті фактичної недостовірної інформації не є переконливим, позаяк стаття розрахована на споживачів інформації які не обов`язково мають спеціальні пізнання в галузі лінгвістики.

Тож особа, яка є споживачем інформації, сама повинна вирізнити, що висловлене є саме оціночним судженням, а не подією, фактом, що мали місце, і зробити правильний та адекватний висновок.

Виходячи за змісту статті, у якій присутня критика позивача як посадової особи, споживач інформації усвідомлює що оціночні судження можуть носити не тільки позитивне забарвлення, але можуть бути і такими, що негативно сприймаються споживачами, особливо коли йдеться про вирішення питань, які стосуються громадських інтересів, коли необхідність втручання може залежати від того, чи є достатні фактичні підстави для висловлення такого оціночного судження.

Європейський суд з прав людини висловлював і своїх позиції у справах, які стосуються суджень про діяльність політичних діячів.

У рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується на важливості ролі преси в демократичному суспільстві, зокрема їй відводиться роль "сторожового пса суспільства". У рішенні по "Справі Лінгенса" суд сформулював свою позицію стосовно ролі преси у суспільстві і можливості висвітлення політичних питань. Він зазначив, що "свобода преси дає громадськості одну з найкращих можливостей дізнатися про ідеї та позиції політичних лідерів і сформувати свій погляд на них.

Відповідно, межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, перший неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості. Безсумнівно, п. 2 ст. 10 дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але у цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв`язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань".

28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії» Європейський суд із прав людини наголосив, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Судом першої інстанції було враховано, що позивач ОСОБА_1 на час публікації статті обіймав посаду голови Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, а отже, є публічною особою, що обумовлює мету втручання та висловлення оціночних суджень щодо його діяльності.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2021 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 липня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков