Провадження № 22-ц/4808/888/21
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Пацаган В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2021 року під головуванням судді Польської М.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 04.01.2006, укладеним між сторонами у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 38 000 грн, утворилася заборгованість, яка станом на 27.10.2020 становила 43 831,50 грн, з якої: 35 512,96 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 318,54 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 своїм підписом у заяві підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає договір між ним та банком про надання банківських послуг, однакне виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути вищевказану заборгованість та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.01.2006 року в розмірі 35 512,96 грн, яка складається з: 35 512,96 грн. - заборгованість за тілом кредита та судові витрати по справі 2 102,00 грн.

В задоволенні решта позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту, не врахував, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, враховуючи погоджений сторонами розмір відсотків за користування кредитом 3,0 % на місяць, про що зазначено в підписаній відповідачем заяві від 04.01.2006, яка долучена до позову.

Таким чином, оскільки 04.01.2006 підписання заяви з відповідачем було погоджено розмір базової відсоткової ставки - 3,0 % на місяць, то позовні вимоги банку підлягають до задоволення.

Дії відповідача щодо користування кредитом, сплати заборгованості за кредитом підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем.

Суд першої інстанції не дослідив безпосередньо матеріали справи та надані докази.

Просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча судом належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

ОСОБА_1 в засідання апеляційного суду не з`явився, хоча судом належним чином направлялося йому повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Згідно інформації з сайту Укрпошти про пошук поштових відправлень убачається, що поштове відправлення повернуто за письмовою відмовою адресата (отримувача).

Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод у розгляді справи в зв`язку з його неявкою не вбачає.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 04.01.2006 між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений шляхом підписання заяви про приєднання до Умов надання банківських послуг у ПриватБанку кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 17).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку.

До кредитного договору банк додав копію Умов та правил надання банківських послуг в ЗАТ КБ «ПриватБанк» та копію наказу № С-169 від 23.08.2006 про внесення змін в договірну базу по платіжним карткам, договірну базу по споживчому кредитуванню та в депозитні договори (в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів) (а.с. 18-27).

У вказаній заяві про приєднання до Умов надання банківських послуг у ПриватБанку зазначено у розділі «Банківські послуги (заповнюється банком)», зокрема: базову відсоткову ставку в розмірі 3,0 % в місяць.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 27.10.2020 становила 43 831,50 грн, з якої: 35 512,96 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 318,54 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 3-14). При цьому, заборгованість за нарахованими відсотками станом на 30.06.2019 становила 1354,91 грн. (а.с. 12), та станом на 31.03.2020 заборгованість за тілом кредита поточним складала 35 712,96 грн, тілом кредита простроченим 0,00 грн, сальдо за нарахованими відсотками, які не включені в заборгованість 0,00 грн, сальдо за нарахованими відсотками на прострочці, які не включені в заборгованість накопичувальним підсумком 0,00 грн, заборгованість за наданим кредитом 35 712,96 грн.

Позивач нараховував заборгованість за відсотками за ставкою 43,2 % річних за період з 01.07.2019 по 31.03.2020 та з 01.04.2020 по 31.07.2020, а також ставкою 42,0 % річних за період з 01.08.2020 по 27.10.2020 (а.с. 13-14).

Відповідно до п. 5.3. Умов та правил банк має право здійснювати зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків. При цьому, банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком. Якщо протягом семи днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Пунктом 6.4. Умов та правил передбачено, що у разі незгоди клієнта із змінами умов та правил і/або Тарифів він зобов`язаний він зобов`язаний надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити заборгованість.

Відповідно до п. 5.5. Розділу ІІ Умов та правил «Правила користування платіжною карткою» за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів в році.

Згідно п. 4.6. Умов та правил клієнт доручає банку списувати кошти з рахунків клієнта в межах сум належних до сплати банку за цим договором при настанні термінів платежів, а також списання коштів з картрахунку у випадку настання термінів платежів за іншими договорами та в розмірах, визначених цими договорами, в межах платіжного ліміта картрахунку. Згідно п. 5.6. Розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою» клієнт доручає банку списувати кошти з будь-якого рахунку, відкритого в банку, в тому числі з картрахунку кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив також крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками нарахованими за ставкою 3,6 % в місяць (43,2 % річних) за період з 01.07.2019 по 31.03.2020 та з 01.04.2020 по 31.07.2020, а також за ставкою 3,5 % в місяць (42,0 % річних) за період з 01.08.2020 по 27.10.2020, нарахованими відповідно до п. 2.1.1.2.12. Умов та правил в редакції станом на 01.03.2019, згідно яких починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту клієнт зобов`язувався сплатити на користь банку заборгованість по кредиту та проценти від суми неповернутого в строк кредиту, встановленими за домовленістю сторін.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифи банку, як невід`ємні частини договору, а також на довідку про умови кредитування.

Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, нарахування банком процентів за користування кредитів в розмірі, встановленому Тарифами банку, відповідальність сторін, право банку здійснювати зміну тарифів та інших умов обслуговування рахунків, зокрема змінювати в односторонньому порядку розмір наданого кредитного ліміту на платіжну картку, а також право банку списувати кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, щодо права банку на внесення банком щомісяця в односторонньому порядку змін до Умов та правил, списувати кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Крім того, роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки вона повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Не можуть бути застосовані до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (04.01.2006) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (01.12.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому, згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо встановлення обов`язку позичальника сплатити проценти нараховані у розмірі 3,6 % в місяць (43,2 % річних) чи 3,5 % в місяць (42 % річних), нараховані на заборгованості за кредитом, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи те, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04.01.2006 шляхом підписання заяви.

Крім того, позивачем не надано Умови та правила в редакції станом на 01.03.2019 та Тарифи Банку, на які банк посилається як на складову укладеного кредитного договору та на підставі яких в тому числі здійснювався розрахунок заборгованості по відсотках, нарахованих на прострочений кредит.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування та відсотки на прострочений кредит 3,6 % в місяць за період з 01.07.2019 по 31.03.2020 та з 01.04.2020 по 31.07.2020, а також 3,5 % в місяць за період з 01.08. 2020 по 27.10.2020, право банку на зміну в односторонньому порядку Умов та правил, списувати кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даній справі між сторонами виникли відносини щодо споживчого кредитування, тобто договірні правовідносини між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ЗАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, зокрема щодо встановлення відсотків на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування та відсотків на прострочений кредит саме в розмірі 3,6 % та 3,5 % в місяць, права банку списувати кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, про які вважав узгодженими банк.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), які правильно враховані судом першої інстанції при розгляді даної справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність», якими встановлено заборону на збільшення банком в односторонньому порядку розміру процентної ставки за кредитними договорами, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати правомірним нарахування позивачем відсотків на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування та відсотків на прострочений кредит за ставкою 3,6 % в місяць за період з 01.07.2019 по 31.03.2020 та з 01.04.2020 по 31.07.2020, а також 3,5 % в місяць за період з 01.08. 2020 по 27.10.2020, оскільки у заяві від 04.01.2006 передбачена відсоткова ставка 3 % на місяць на залишок заборгованості. Тому відповідач зобов`язаний сплачувати відсотки у розмірі, погодженому сторонами, тобто 3 % в місяць.

Однак суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідач, підписуючи заяву від 04.01.2006, погодився на умови кредитного договору щодо сплати відсотків за користування кредитом за ставкою 3 % в місяць на залишок заборгованості за кредитом і помилково посилався на те, що у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності відповідача у вигляді прострочених відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру та дійшов невірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача позивачем нараховано відсотки на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування та відсотки на прострочений кредит за ставкою 3,6 % на місяць в розмірі 5 163,29 грн за період з 01.04.2020 по 31.07.2020 та 3,5 % в місяць в розмірі 2 485,75 грн за період 01.08.2020 по 27.10.2020. Також сальдо за нарахованими відсотками за ставкою 3,6 % в місяць станом на 01.04.2020 становило 1 264,50 грн та 25.05.2020 відповідачем погашено нараховані відсотки в сумі 595 грн.

Нараховані та непогашені відсотки на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування і відсотки на прострочений кредит в розмірі 5 832,79 грн (5163,29+1264,50-595) та нараховані відсотки на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування в розмірі 2 485,75 грн підлягають перерахунку за ставкою 3 % на місяць, визначеною у заяві позичальника від 04.01.2006.

При перерахунку за обумовленою сторонами ставкою 3 % в місяць нараховані відсотки на заборгованість за кредитом складають 4 865,65 грн (5832,79 3,6%; 4860,65 3%) та 2 130,64 грн (2485,75 3,5%; 2130,64 3%), а всього 6 996,29 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за несплаченими (простроченими) відсотками підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 6 996,29 грн за кредитним договором від 04 січня 2006 року. В решті рішення суду сторонами не оскаржується, тому його слід залишити в силі.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, частково покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 15 квітня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за відсотками у розмірі 6 996,29 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто шість грн 29 коп.) грн за кредитним договором від 04 січня 2006 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2 651,82 грн витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 липня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський