Справа № 183/5917/20
№ 2/183/1382/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судового засідання Устименко М.О.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
15 березня 2003 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_5 , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 71, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Після одруження їх сім`я проживала в квартирі АДРЕСА_2 , де і були зареєстровані в подальшому ОСОБА_4 та їх діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З 1 серпня 2019 року шлюбні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 припинені, остання забрала свої особисті речі та речі дітей і виїхала з вказаної квартири.
17 грудня 2020 року, Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесене рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
У вказаному житловому приміщені зареєстрованою значиться відповідачка по справі, - ОСОБА_4 , яка була зареєстрована з дозволу власників. Однак, відповідачка вже більше одного року в даній квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі по утриманню житлового приміщення, будь-яких особистих речей в квартирі не має і взагалі житлом не цікавиться, її місце проживання невідоме.
Між тим, проживаючи за іншою адресою, відповідачка залишається зареєстрованою у належному позивачам житловому приміщенні, добровільно знятися з реєстрації не бажає, в такий спосіб створює позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном, а тому посилаючись на ст.ст. 391, 405 ЦК України, позивачі просять визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, представник позивача в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, вважається такою, що повідомлена належним чином, оскільки судові повістки направлялися за місцем її реєстрації, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивачів, провів заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно довідки про склад сім`ї від 10.10.2020 року, виданої головою ОСББ «Гетьманська, 41» Видюковою Л.О., в зазначеному житловому приміщенні зареєстрованою значиться ОСОБА_4 , відповідачка по справі , яка в розумінні вимог Житлового Кодексу України, являється членом сім`ї власника, та була зареєстрована в житловому приміщенні зі згоди власників.
Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Вимоги ст. 156 ЖК України передбачають, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Суду подано акт № 4069 від 03.09.2020 року, складений головним спеціалістом відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Бутко Т.Т., у відповідності до якого, ОСОБА_4 зареєстрована, але не проживає в квартирі АДРЕСА_2 , з 03.09.2019 року.
У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Як зазначають у своєму позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , наявність реєстрації відповідачки у належній їм на праві власності квартирі, заважає їм вільно розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачами та відповідачкою з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідачки у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4,12,76,81,89,223,263,265,280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В