Справа № 490/3589/21
н/п 2/490/3353/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Бондаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ј на утримання їхньої спільної дитини та у розмірі 1/6 - на її утримання.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала на те, що у 2017 році між нею та відповідачем укладено шлюб, який було зареєстровано у Інгульському районному у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №372 від 04 серпня 2017 року.

Від цього шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через часті суперечки, причинами яких є різні погляди на сімейне життя, трату грошей, спільного відпочинку та недбале ставлення відповідача до сім`ї, які в свою чергу призвели до фактичного припинення сімейних відносин, сторони проживають окремо, питання поділу сумісного майна вирішено в добровільному порядку. З огляду на викладене ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким укладений між ними шлюб розірвати.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 працює але всі кошти приховує та з огляду на те, що ОСОБА_1 не має можливості працювати та заробляти кошти на утримання дитини та себе, просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) боржника але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання у розмірі 1/6 всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

У судове засідання сторони у справі не з`явилися з невідомих суду причин.

04 червня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва подано заяву, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, одночасно з цим зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

16 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивачки ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі сторін, які не з`явилися.

Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.

Між сторонами 04 серпня 2017 року Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 372. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи.

Від цього шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (1 рік 11 місяців). Зазначене підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про народження.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України).

Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України).

За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України).

Із наявних у матеріалах справи доказів та позовної заяви слідує, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, примиритися позивачка не бажає та наполягає на розірванні шлюбу.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд беручи до уваги, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме інтересам сім`ї.

Тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу слід задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №372 від 04 вересня 2017 року.

Суд зазначає, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (частина друга статті 114 Сімейного кодексу України).

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд зазначає таке.

Приписи статті 180 Сімейного кодексу України вказують на те, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Зі змісту зазначених норм слідує, що для вирішення питання про стягнення аліментів на утримання дитини суду необхідно встановити з ким із батьків проживає дитина та відповідно визначити на користь кого із батьків слід стягнути аліменти на утримання дитини.

З матеріалів справи слідує, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить наявний у матеріалах справи Витяг з реєстру територіальної громади міста Миколаєва.

За такого аліменти на утримання неповнолітнього слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Так позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів в означеному розмірі.

Відповідно до ч. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, враховуючи те, що відповідач є батьком дитини, про стягнення аліментів на утримання якої просить позивач, працездатного віку, позовні вимоги визнає в повному обсязі, суд приходить до висновку, що є підстави для стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.05.2021 року (дня пред`явлення позову до суду) і до його повноліття.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 75 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного кримінального правопорушення, якщо це встановлено судом (частина п`ята статті 75 Сімейного кодексу України).

Слід зазначити, що частина перша статті 76 Сімейного кодексу України вказує на те, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має, зокрема, право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Частина шоста статті 84 Сімейного кодексу України вказує на те, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, однак не ведуть спільне господарство та проживають окремо. Одночасно з вирішенням питання щодо стягнення аліментів позивачкою заявлено позовну вимогу, щодо розірвання шлюбу.

З огляду на приписи частини першої статей 76 та 84 Сімейного кодексу України зазначена обставина у даному випадку не позбавляє позивачку права на отримання від відповідача аліментів на своє утримання.

З матеріалів справи слідує, що позивачка у зв`язку із доглядом за сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (1 рік 11 місяців), батьком якого є відповідач у справі ОСОБА_2 , позбавлена можливості заробляти гроші на своє утримання. Дитина проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 Зазначені обставини відповідачем не заперечуються.

Обставин, передбачених частиною п`ятою статті 75 Сімейного кодексу України під час розгляду справи судом не встановлено.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачка має право на отримання від відповідача аліменти на своє утримання до досягненню дитиною трьох років.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які мають бути сплачені відповідачем на користь позивачки, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед (частини друга та третя статті 77 Сімейного кодексу України).

Частиною першою статті 80 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (частина друга статті 80 Сімейного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 80 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Позивачка звертаючись до суду з позовом про стягнення на її користь аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) вказує на те, що відповідач працює але грошей на утримання не надає. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися.

З огляду на приписи частини четвертої статті 84 Сімейного кодексу України матеріальний стан позивачки не досліджувався.

Враховуючи зазначене та зважаючи на визнання відповідачем позову суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу).

З огляду на приписи частини першої статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, аліменти слід стягнути починаючи з 18.05.2021 року.

В силу пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати по сплаті нею судового збору у розмірі 908 грн 00 коп.

Також з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за дві вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини у розмірі 1816 грн 00 коп., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час подання позову.

Керуючись статей 141, 263-265, 268, 173 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №372 від 04 вересня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 18 травня 2021 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_2 ) витрати зі сплати нею судового збору у розмірі 908 грн 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 816 грн 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів та утримання дитини та дружини у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох