Провадження № 2/752/7320/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Петріченка І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Відділ ГІФРО в Голосіївському районі м. Києва Голосіївської РДА в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Відділ ГІФРО в Голосіївському районі м. Києва Голосіївської РДА в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначає, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Разом з тим, у даному будинку зареєстрована відповідачка, що є родичкою осіб, які продали йому 38/100 частини цього будинку. Зі слів продавців, відповідачка з 2019 року остаточно виїхала в невідомому напрямку з будинку та більше не поверталась до місця своєї реєстрації. За жодним відомим засобом зв`язку зв`язатися з нею не виявилось можливості. Позивач вказує, що наявність реєстрації відповідача перешкоджає реалізації права власності на нерухоме майно в повному обсязі, тому просить в судовому порядку визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

У судове засідання 23.06.2021р. учасники справи не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд даної справи за його відсутності.

Також третя особа 1 вказала в заяві про можливість слухання даної справи без її участі. При цьому треті особи надали письмові пояснення, в яких зазначають, що відповідачка ніколи не була співвласником будинку по АДРЕСА_1 , зареєстрована була в ньому як члені сім`ї, але не проживала в будинку вже з 2019 року та виїхала в невідомому напрямку. Засоби зв`язку з нею невідомі, будь-які належній їй речі в будинку з того ж року відсутні.

На адресу відповідача, яка вказана в позові, а також згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА №63163673 від 07.06.2021р. є зареєстрованим місцем проживання відповідача, була направлена ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала суду про відкриття провадження разом з позовом повернулися до суда з відміткою пошти про відсутність адресата за вказаною адресою.

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведену вище норму закону, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи. Оскільки він не подав відзиву на позов, то на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку від 10.04.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Тетяною Павлівною за №284, Договором дарування частини житлового будинку від 14.06.2019р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №1647, розпорядженням Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.10.2019р. за №645, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (дата формування витягу 18.06.2021р.).

Як вбачається, на день розгляду даної справи в зазначеному будинку зареєстрована відповідачка.

Підставами звернення позивача до суду з даним позовом є порушення права власності без позбавлення права користування і володіння майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Так, ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколами 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежна від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власника, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 380 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно Акту про фактичне обстеження (не проживання) особи від 05.05.2021р., складеного ЖКГ Голосіївської РДА у м. Києві, ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою АДРЕСА_1 , починаючи з 2019 року.

Крім того, як вбачається, вона не є членом сім`ї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, керуючись вищезазначеним, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ), треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Відділ ГІФРО в Голосіївському районі м. Києва Голосіївської РДА в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 30.06.2021р.

Суддя І.О. Ольшевська