Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6274/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2021 м.Виноградів

Виноградівський районний суду Закарпатської області в складі: головуючого судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , яка заповіту не залишила. Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 0,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради. Позивач вказує, що після смерті бабусі вона прийняла спадщину та звернулася до державного нотаріуса, щоб видала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцю. Відповідачем по справі є дочка спадкодавця та мати позивача ОСОБА_2 , яка претензій на спадкове майно не заявляє. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання також не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.08.2008.

Згідно довідки Пийтерфолвівської сільської ради від 19.10.2021 за № 01-30/1374, ОСОБА_3 була прописана до дня смерті за адресою АДРЕСА_1 , але фактично проживала в АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала померлій на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 019415 від 27.06.2001, виданого головою Петрівської сільської ради, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1191.

Заповіту спадкодавець не залишила, а тому спадкування проводилося в порядку спадкування за законом.

Спадкоємцем за законом першої черги є мама позивача, дочка спадкодавця ОСОБА_2 , яка на спадкове майно претензій не заявляє.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги .

Позивач, як онука спадкодавця у відповідності до ст.1265 ЦК України, є спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті ОСОБА_3 .

Згідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд констатує, що позивач після смерті бабусі прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки проживала разом з спадкодавцем в житловому будинку, здійснювала за нею догляд, а також після його смерті вступила у володіння спадковим майном, обробляла земельну ділянку, що стверджується довідкою Пийтерфолвівської сільської ради від 19.10.2021 за № 01-30/1374.

Так, згідно довідки Пийтерфолвівської сільської ради від 19.10.2021 за № 01-30/1374 на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 з нею проживала внучка ОСОБА_4 .

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач звернулася до державного нотаріуса, для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, однак державним нотаріусом позивачу було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, належне її бабусі немає можливості, оскільки позивачем не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцям. Також позивачу рекомендовано звернутися до суду для встановлення права власності на спадкове майно.

Разом з цим з матеріалів справи встановлено, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 019415 від 27.06.2001, втрачено.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Згідно ч. 2 ст.1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1225, 1261, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 019415 від 27.06.2001, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1191, у порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко