Справа № 308/3843/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі: головуючого судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Лупак В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна», в інтересах якого діє представник адвокат Ковач Іван Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Інтеркеш Україна» - адвокат Ковач І.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №4-22533 від 01.05.2018 у розмірі 39406,75 грн станом на 29 березня 2021 року.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 01 травня 2018 року між ТОВ «Інтеркеш Україна» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №4-22533. За умовами вказаного договору відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 5000 грн зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 153,3 % відсотків річних з кінцевим терміном повернення 01.05.2019. Свої зобов`язання за договором позивач виконав повністю, що підтверджується видатковим касовим ордером з підписом позичальника про отримання кредитних коштів. Станом на 29 березня 2021 року відповідач вищевказані умови договору не виконав та за ним обліковується заборгованість за кредитним договором № 4-22533 від 01.05.2018 року у сумі 39 406,75 грн, а саме: 2 857,74 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8 771,32 грн - відсотки за користування кредитом; 19 876,7 грн - нараховані штрафні санкції (пеня); 5314,89 грн - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 2586,86 грн - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Судові засідання неодноразово відкладались з метою надання права на захист відповідачу.

У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позовні вимоги, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованим поштовими відправленнями, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.05.2018 між ТОВ «Інтеркеш Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4-22533, за умовами якого договору відповідач отримала від позивача суму грошових коштів у розмірі 5000 грн зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 153,3 % відсотків річних з кінцевим терміном повернення 01.05.2019.

Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується видатковим касовим ордером від 01.05.2018, у якому ОСОБА_1 власноручно підписалася про отримання вказаних коштів.

Згідно з наданою позивачем довідкою розрахунком заборгованості відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 29.03.2021 сума боргу за кредитним договором № 4-22533 від 01.05.2018 становить 39 406,75 грн, з яких: 2 857,74 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8 771,32 грн - відсотки за користування кредитом; 19 876,7 грн - нараховані штрафні санкції (пеня); 5314,89 грн - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 2586,86 грн - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після надання кредиту позичальнику (списання відповідної суми з рахунку кредитодавця або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на початкову суму кредиту.

Згідно з п.п. 3.3 п. 3 кредитного договору прострочення сплати кредиту згідно з графіком розрахунків не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем.

Підпунктом п.п. 6.7 п. 6 кредитного договору визначено, що у кожному випадку невиконання (або неналежною виконання) позичальником своїх зобов`язань за даним договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати повернення кредиту не в повному обсязі) позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку № 1, позичальник сплачує пеню в розмірі 100 грн.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором №4-22533 від 01.05.2018 станом на 09.04.2019 відповідач має заборгованість, яка складає суму 39406,75 грн. з яких: 2857,74 грн. - борг по тілу кредиту; 8771,32 грн. - нараховані відсотки; 19876,70 грн. - нараховані штрафні санкції (пеня); 5314,89 грн. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; 2586,86 грн. - 3% річних згідно ст.625 Цивільного кодексу України.

Наявність заборгованості по тілу кредиту у розмірі 2857,74 грн. підтверджується вказаним розрахунком, іншими матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За умовами кредитного договору №4-22533 від 01.05.2018 сторони погодились, що позичальник повинен сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 153,3 % річних.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, яку суд вважає за необхідним застосувати у даній справі.

Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином вимога про стягнення процентів на підставі п.п. 1.1. кредитного договору №4-22533 від 01.05.2018 можлива лише в частині стягнення заборгованості станом на день закінчення строку кредитування.

Разом з тим, згідно поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором у відповідача відсутня заборгованість по відсоткам в межах строку дії договору, а інша сума нарахована поза межами дії договору. Так, згідно з графіком розрахунків розмір відсотків за вказаний період становить 5036,51 грн, а згідно з розрахунком заборгованості відповідачем проведено оплату на суму 5388,12 грн.

З огляду на вищевикладене суд приходить до переконання, що у стягненні 8771,32 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом позивачу належить відмовити.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-2129цс16 від 19.10.2016 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3% річних та інфляційних витрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Також, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача 5314,89 грн. інфляційних та 2587,86 грн. три проценти річних за період 04.07.2018 по 29.03.2021. Враховуючи, що сума боргу визначена судом у розмірі 2857,74 грн, з відповідача слід стягнути за вказаний період 234,88 грн. три проценти річних та 482,10 грн інфляційних нарахувань із вказаної суми. У задоволенні решти позовних вимог в частині інфляційних нарахувань та трьох процентів річних слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги в частині нарахованої пені в розмірі 19876,70 грн. суд констатує наступне.

Згідно вимог п.6.7. кредитного договору №4-22533 від 01.05.2018, у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань за договором (відносно повноти та строків сплати відсотків за кредитом та/або сплати відсотків, та/або повернення кредиту не в повному обсязі), позичальник сплачує пеню в розмірі один відсоток за календарний день від суми виданих грошових коштів та у разі порушення графіку погашення кредиту, зазначеного в додатку №1, позичальник сплачує пеню у розмірі сто гривень.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Кредитний договір №4-22533 від 01.05.2018 за своїм характером є споживчим, укладений з фінансовою установою, на такий поширюються вимоги Закону України "Про споживче кредитування".

Статтею 21 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Враховуючи наведені норми законодавства, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 2500 грн (половина від суми 5000 грн, отриманої відповідачем), у задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені слід відмовити.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 порушено умови взятих на себе кредитних зобов`язань, однак, заборгованість, яка підлягає стягненню за невиконання умов вказаного кредитного договору становить 6074,72 грн., яка складається з наступного: 2857,74 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 482,10 грн. інфляційного збільшення заборгованості, 234, 88 грн. 3% річних, 2500 грн. нарахована пеня.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача належить стягнути на користь позивача 349,80 грн. (15,41% від задоволених позовних вимог) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 610-612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» заборгованість за кредитним договором № 4-22533 від 01.05.2018 в розмірі 6074,72 грн (шість тисяч сімдесят чотири гривні 72 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» судові витрати із сплати судового збору в сумі 349,80 грн (триста сорок дев"ять гривень 80 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна» ((юридична адреса: 88000, м. Ужгород, вул. Швабська, 17, );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ужгородським РВ УМВС України в Закарпатській області від 05.05.1996, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 25.06.2021.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда