ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м.Херсон

Номер справи: 766/5470/19

Номер провадження 22-ц/819/522/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Ігнатенко П.Я.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Полікарпової О.М.,
за участю секретаряЛитвиненка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Єпішина Ю.М. від 19 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Доценко Кирило Сергійович, до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та скасування запису про іпотеку,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з метою забезпечення зобов`язань за договором про іпотечний кредит № MRTG-33 від 01.09.2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Унікредит Банк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк, в подальшому АТ «Альфа-Банк») укладено іпотечний договір № MRTG33/S від 01.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М., за яким позичальник передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Договір іпотеки зареєстровано в державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером обтяження № 7830526.

При цьому, позивачка зазначила, що чинним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.09.2013 року у справі № 668/4614/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Унікредит Банк», ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні, ОСОБА_3 , треті особи: Реєстраційна служба Суворовського РУЮ в м. Херсоні, Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Н.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності, витребування з незаконного володіння майна, визнання іпотечного договору недійсним, зняття арешту та скасування заборони відчуження - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 вказану квартиру.

Скасовано заборону відчуження зазначеної квартири, накладену у зв`язку з посвідченням іпотечного договору № MRTG-33/S від 01.09.2008 р., реєстровий № 1910.

Виключено квартиру з акту опису і арешту майна квартиру, зняти арешт з квартири, накладений Постановою про відкриття виконавчого провадження ВДВС Комсомольського РУЮ м.Херсона ВП № 33166496 від 22.06.2012 р.

У зв`язку з чим, позивачка вважає, що з моменту передачі квартири її законному власнику, тобто їй, забезпечувальне зобов`язання ОСОБА_6 відповідати нерухомим майном, а саме зазначеною вище належною їй квартирою, припинилось неможливістю його виконання, а тому така квартира не може залишатися в обтяженні, накладеному без її згоди як належного власника.

На підставі викладеного, позивачка просить:

1) визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором № MRTG33/S від 01.09.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «Унікредит Банк», посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М., реєстровий № 1910, предмето іпотеки за яким визначено квартиру АДРЕСА_1 ;

2) скасувати запис про іпотеку від 01.09.2008 року за № 7830526, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М., який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкітв нерухомого майна щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,1 кв.м., житлова площа 28,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10110386.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Єпішина Ю.М. від 19 листопада 2020 рокупозов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Альфа-банк», про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та скасування запису про іпотеку задоволено в повному обсязі.

Визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором № № MRTG33/S від 01.09.2008 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Унікредит Банк» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М., реєстровий номер № 1910, предметом іпотеки за яким визначено квартиру АДРЕСА_1 .

Скасовано запис про іпотеку від 01.09.2008 року за реєстраційним номером обтяження 7830526, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М., який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 41,1 кв.м., житлова площа 28,6 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10110386.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн. 00 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі АТ «Альфа-Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі та здійснити розподіл судових витрат.

Адвокат Доценко К.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 у відзиві просить не брати до уваги доводи, викладені в апеляційній скарзі та залишити рішення суду буз змін. При цьому просить взяти до уваги, що згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється також з інших підстав, передбачених цим Законом. Протиправне заволодіння належним позивачці майном та розпорядження ним шляхом передачі в іпотеку, не повинно порушувати права належного власника. З моменту витребування нерухомого майна із незаконного володіння ОСОБА_2 , з моменту передачі майна законному власнику, воно не може залишатись в обтяженні, накладеному без згоди власника.

У ході апеляційного розгляду представник ОСОБА_7 який діє від імені АТ «Альфа-Банк», апеляційну скаргу підтримав, просить її задовольнити. Пояснив, що відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про іпотеку» обтяження переходить до нового власника іпотечного майна, а тому , враховуючи, що підстав , передбачених законом для припинення іпотеки немає, обтяження нерухомого майна зберігається, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Просить взяти до уваги, що припинення судом іпотеки в зв`язку з припиненням основного зобов`язання ОСОБА_2 не відповідає вимогам закону, оскільки зобов`язання між ОСОБА_8 іпотекодавцем та банком лишилось невиконаним, є чинне рішення суду про стягнення з нього суми заборгованості за кредитним договором, яке не виконано.

Позивачка ОСОБА_1 та адвокат Доценко К.С., який діє в її інтересах, апеляційну скаргу не визнали, просять її залишити без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване. Пояснили, що позивачка є спадкоємицею, чинним рішенням суду за нею визнано право власності та витребувано нерухоме майно з незаконного володіння ОСОБА_2 , який на той момент вже передав квартиру в іпотеку. Позивачка не є правонаступником ОСОБА_2 і не повинна відповідати за його зобов`язаннями. В даному випадку мав місце не перехід права власності від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , а витребування нерухомого майна, належного ОСОБА_1 з незаконного володіння ОСОБА_2 . Отже, обтяження квартири не повинні переходити до ОСОБА_1 , іпотека має бути припиненою, оскільки виконання зобов`язань за договором іпотеки неможливе, при цьому основне зобов`язання ОСОБА_2 перед банком цим рішенням не припиняється. Предмет іпотеки витребуваний у іпотекодавця ОСОБА_2 , як незаконного володільця, а тому його зобов`язання до ОСОБА_1 не переходять, ст. 23 Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не підлягає застосуванню.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Таким чином, відсутність хоча б однієї з указаних ознак вказує на те, що нерухоме майно не може вважатися предметом іпотеки та виконувати забезпечувальну функцію.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених Законом України «Про іпотеку».

У постановах Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 6-449цс15 та від 24 червня 2015 року у справі № 3-231гс15 викладено правовий висновок про те, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Унікредит Банк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк, в подальшому АТ «Альфа-Банк») укладено договір про іпотечний кредит № MRTG-33, згідно умов якого позичальник отримав кредит на суму 56 000 доларів США строком до 01.09.2028 року для придбання квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11-12,13-19).

В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором, між ОСОБА_2 та ТОВ «Унікредит Банк» укладено іпотечний договір № MRTG33/S від 01.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М., за яким позичальник передав у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 20-24).

Згідно відомостей з державного реєстру іпотек, 01.09.2008 року на підставі іпотечного договору від 01.09.2008 року внесено запис про реєстрацію іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження № 7830526 (а.с. 35).

Чинним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.09.2013 року у справі № 668/4614/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Унікредит Банк», ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні, ОСОБА_3 , треті особи: Реєстраційна служба Суворовського РУЮ в м. Херсоні, Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Воєводіна Н.М., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання права власності, витребування з незаконного володіння майна, визнання іпотечного договору недійсним, зняття арешту та скасування заборони відчуження - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 вказану квартиру.

Скасовано заборону відчуження зазначеної квартири, накладену у зв`язку з посвідченням іпотечного договору № MRTG-33/S від 01.09.2008 р., реєстровий № 1910.

Виключено квартиру з акту опису і арешту майна квартиру, знято арешт з квартири, накладений постановою про відкриття виконавчого провадження ВДВС Комсомольського РУЮ м. Херсона ВП № 33166496 від 22.06.2012 р.

Здійснено розподіл судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 25-34).

Вказаним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 є власником спірної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на той момент була неповнолітньою, не могла реалізувати свої права, при цьому право власності у ОСОБА_1 виникло з момента відкриття спадщини, тобто з 09.07.2004 року, вибуло з володіння поза її волею. Право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру зареєстровано на підставі в подальшому скасованого рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 05.05.2008 року про визнання права власності за ОСОБА_4 , яка продала 02.06.2008 року вказану квартиру ОСОБА_5 . Остання 01.09.2008 року продала квартиру ОСОБА_2 , який в той же день уклав оспорений ОСОБА_1 договір іпотеки.

Отже, відповідач зареєстрував за собою квартиру АДРЕСА_1 , придбавши у особи, яка не мала права її відчужувати, з урахуванням того, що скасовано судовий акт на підставі якого оформлено право власності, та він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.02.2019 року, право власності ОСОБА_1 на вищевказану квартиру зареєстровано 13.07.2017 року на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 26.09.2013 року (справа № 668/4614/13-ц) та внесено до реєстру відповідний запис № 21559293 (а.с. 36-37).

Як встановлено чинним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.09.2013 року (справа №668/4614/13ц) право власності у ОСОБА_1 виникло на спірну квартиру з часу відкриття спадщини (з 09.07.2004 року), квартира вказаним рішенням суду витребувана з незаконного володіння ОСОБА_2 , який вже передав квартиру в іпотеку на забезпечення своїх зобов`язань перед банком. Отже, ОСОБА_2 хоч і був формально зареєстрованим власником квартири, однак як встановлено чиним рішенням суду з його незаконного володіння квартира витребувана і на момент передачі квартири в іпотеку, тобто укладення договору іпотеки від 01.09.2008 року належним власником квартири була ОСОБА_1 , яка не давала згоди на передачу свого нерухомого майна в забезпечення виконання зобов`язань, взятих на себе відповідачем ОСОБА_2 . На майно позивачки не може бути покладено обтяження за договором іпотеки, укладеним іншою особою без її згоди, як дійсного власника майна. На позивачку не можуть покладатися зобов`язання, які взяв на себе ОСОБА_2 за договором іпотеки. Належне позивачці нерухоме майно не відповідає вимогам та не містить ознак і характеристик, передбачених ст. 5 Закону України «Про іпотеку», а тому не може виступати предметом іпотеки, оскільки не належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на праві власності , нерухоме майно вибуло з власності і володіння відповідача.

Стаття 23 Закону України «Про іпотеку» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки позивачка не є ні правонаступником, ні спадкоємцем ОСОБА_2 і до неї не переходять обтяження на забезпечення зобов`язань ОСОБА_2 , який уклав договір іпотеки, незаконно володіючи квартирою. Договір іпотеки між ОСОБА_8 і банком про передачу нерухомого майна, належного ОСОБА_1 не може виконувати свої функції забезпечення зобов`язань позичальника, який фактично розпорядився чужим майном без згоди власника.

Таким чином, головна мета обтяження це реалізація нерухомого майна на забезпечення зобов`язань іпотекодавця, тобто зобов`язань ОСОБА_2 , разом з тим предмет іпотеки витребуваний з його незаконного володіння та до позивачки не переходять обтяження. ОСОБА_1 не несе відповідальності за зобов`язаннями ОСОБА_2 , заборона відчуження накладена за договором іпотеки також скасована рішенням у справі №668/4614/13ц. Отже нерухоме майно не може бути реалізовано на забезпечення виконання зобов`язань боржника ОСОБА_2 , зареєстроване обтяження не підлягає реалізації та обтяження належного позивачці майна є надмірним тягарем з огляду на Протокол №1 до Європейської конвенції з прав людини.

При цьому помилкові застосування судом першої інстанції норм, що стосуються припинення основного зобов`язання, не вплинули на правильність висновків про задоволення позову в частині припинення іпотеки з урахуванням наведеного вище.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції є законним в частині задоволення позовних вимог про визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором № № MRTG33/S від 01.09.2008 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Унікредит Банк» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводіною Н.М., реєстровий номер № 1910, предметом іпотеки за яким визначено квартиру АДРЕСА_1 . В цій частині доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та рішення підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, в частині вимог про скасування реєстраційного запису, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваних рішень у цій справі, такого способу захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду: від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 18 лютого 2021 року у справі № 756/13679/16-ц.

Таким чином, доводи апеляційної скарги у вказаній частині заслуговують на увагу.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині задоволення позовних вимог про скасування запису про іпотеку та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк», - задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2020 року, - скасувати в частині задоволення позовних вимог про скасування запису про іпотеку та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 07 липня 2021 року

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова