КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 755/17376/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9246/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

22 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року за заявоюОСОБА_2 про скасування судового наказу, який видано Дніпровським районним судом міста Києва 24 листопада 2020 року за заявою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія Київводоканал» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С ТА Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, який видано Дніпровським районним судом міста Києва 24 листопада 2020 року за заявою ПрАТ«Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 про скасування судового наказу, який видано Дніпровським районним судом м. Києва 24 листопада 2020 року за заявою ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для розгляду по суті до суду першої інстанції, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, боржником подана заява про скасування судового наказу через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему через Електронний кабінет адвоката з використанням власного електронного підпису, подані додатки до заяви про скасування судового наказу були долучені у відсканованому вигляді в оригіналах, які скріплені електронним цифровим підписом представника боржника.

У відповідності до ч.7 ст. 43 ЦПК України, учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Щодо долучення доказів, апелянт зазначив, що боржник позбавлений можливості долучити до матеріалів справи оскаржуваний Судовий наказ від 24.11.2020 року, оскільки він не отриманий про що зазначалось в заяві про скасування судового наказу.

Вважає, що оскаржувана ухвала порушує права заявника на звернення до суду за захистом порушених та оспорюваних прав.

11 червня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 в інтересах ПрАТ «АК «Київводоканал», в якій представника стягувача просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтовані та зазначила, що стягувач в ЄСІТС не зареєстровано.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Повертаючи заяву про скасування судового наказу заявнику без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що вказана заява не відповідає вимогам ст. 170 ЦПК України, оскільки не містить жодних посилань на обставини, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, посилань на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувача, до заяви не долучено, додані до заяви документи, всупереч вимогам п. 2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином. Також, заявником не додано копій заяви разом з долученими до неї документами для надання стягувачеві.

Проте, колегія суддівз таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судом встановлено, що 24 листопада 2020 року суддею Дніпровськогорайонного суду м. Києва виданосудовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість в сумі 21 398,45 грн., а також судовий збір в розмірі 210,20грн.

У квітні 2021року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу.

Статтею 170 ЦПК України визначено вимоги щодо форми та змісту заяви про скасування судового наказу та строки її подання.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків, видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частинами 2 та 3 статті 170 ЦПК України передбачено, що заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника для фізичних осіб - громадян України; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Згідно з частиною 5 статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною 1 цієї статті.

Згідно з частиною 6 статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Вирішуючи питання про повернення заяви без розгляду, суд зазначив, що скаржником не надано копію оскаржуваного наказу.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, оскільки зі змісту заяви ОСОБА_2 про скасування судового наказу вбачається, що остання вказала, що копію судового наказу вона не отримала, представник заявника зазначив, що боржник є неналежним.

Крім того, ст. 170 ЦПК України не містить обов`язку надання копії оскаржуваного наказу, а ч. 3 вказаної статті зазначає, що заява повинна містити посилання на наказ, який оспорюється.

Між тим, іншою підставою для повернення заяви боржниці стала невідповідність заяви про скасування судового наказу вимогам статті 170 ЦПК України, оскільки нею не надано до суду жодного доказу щодо обґрунтованості заяви про скасування судового наказу.

Вказаний висновок судді суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, оскільки зі змісту заяви про скасування наказу вбачається, що заявницею у відповідності до вимог пункту 5 частини 3 статті 170 ЦПК України наведено аргументи на підтвердження необґрунтованості вимог стягувача та зазначено про відсутність між сторонами договору.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що нормами ЦПК України передбачено зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача та не встановлено обов`язку надання заявником доказів щодо обґрунтованості заяви про скасування судового наказу.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що заява про скасування судового наказу подана та складена з дотриманням вимог статті 170 ЦПК України, а тому висновок суду першої інстанції про повернення заяви без розгляду є безпідставним.

Колегія суддів зазначає, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Крім того, суд першої інстанції повертаючи заяву без розгляду вказав, що додані до заяви документи, всупереч вимогам п. 2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином, а також відсутні копії заяви з додатками для надання стягувачеві, однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою в електроному вигляді. Документ був сформований в системі «Електроний суд» 20 квітня 2021року (а.с. 28-33).

Частинами 5,6 статті 43 ЦПК України встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Наказом Державної судової адміністрації України від 22 грудня 2018 року № 628 запроваджено тестову експлуатацію підсистеми «Електронний суд» у всіх місцевих та апеляційних судах України, під час якої місцеві та апеляційні суди у ході тестового режиму експлуатації підсистеми зобов`язано дотримуватись вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30 у відповідній редакції.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14, 16 пункту 1 Положення, електронний документ - оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис - електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо).

Для проекту будь-якого електронного документу, створеного в підсистемі електронного суду на всіх стадіях його формування забезпечується конфіденційність його змісту за допомогою шифрування із використанням ЕЦП автора проекту. Осіб, допущених до інформації, що захищається, визначає автор документу. З моменту переведення документу у стан «Оригінал» такий документ втрачає статус конфіденційного і перелік осіб, допущених до його змісту визначає адміністратор відповідно до вимог законодавства (пункт 5 розділу ХІ Положення). Документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі ЕД та ЕКПД (електронна копія паперового документу). Суди та ОСП приймають подані ЕД як оригінали документів, а ЕКПД, як завірені копії оригіналів документів та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки (пункт 6 розділу ХІ Положення).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису.

Отже, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет. Водночас здійснити реєстрацію офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) за відсутності власного електронного підпису неможливо. Тому усі документи, що надійшли до суду саме через зазначений сервіс вважаються такими, що подані використанням власного електронного підпису.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 43 ЦПК України учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд.

Після направлення до суду заяви про скасування судового наказучерез систему «Електронний суд», суд першої інстанції прийняв вказану заяву до свого провадження, а, отже, підтвердив належне функціонування зазначеної системи та надходження зазначеної заяви до суду. При цьому, повертаючи заяву без розгляду, суд залишив поза увагою, що у даному випадку боржник звільнена від обов`язку надсилати іншим учасникам справи копію заяви на підставі ч. 7 ст. 43 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції помилково вважав, що заява ОСОБА_2 подана без додержання вимог ст. 170ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі, у зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2021 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий

Судді