ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5884/21 Справа № 209/3077/20 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів

Позовні вимоги ОСОБА_2 мотивовані тим, що він перебував в шлюбі з ОСОБА_1 .. ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі у них народилася дочка - ОСОБА_3 .. Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2011 року до досягнення дочкою повноліття. 09 вересня 2017 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_6 . Зазначені обставини свідчать про зміну його сімейного та матеріального стану. Крім того, повідомляє суд про те, що він не має у своїй власності рухомого майна, в тому числі автомобіля, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. Вказані обставини свідчать про те, що у зв`язку із народженням дитини у новому шлюбі він зобов`язаний забезпечувати належне матеріальне становище обох дітей, а відповідно сплата аліментів у встановленому судом розмірі є неможливою.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2012 року з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , змінено розмір аліментів, які стягуються, згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2012 року, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною віку повноліття. Відкликано виконавчий лист, виданий на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 03 грудня 2012 року № 2-2046/7859/12, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керуючись принципом справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи те, що сімейний стан позивача змінився, дійшов висновку про те, що його майновий стан також змінився, а тому вважав за можливе зменшення розміру аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину всіх його доходів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що доходи позивача дозволяють йому належним чином забезпечувати обох дітей, а тому підставі для зменшення розміру аліментів відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення скасувати, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в зв`язку з народженням дитини у позивача змінився матеріальний стан.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, так як він суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, колегія суддів виходить з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року був розірваний.

Від шлюбних відносин сторони мають малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2011 року до досягнення дочкою повноліття.

09 вересня 2017 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_10 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_6 .

Згідно довідки ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» від 16 березня 2021 року ОСОБА_2 займає посаду машиніста крана металургійного виробництва та фактично отриманий (нарахований) ним дохід за період з 01 вересня 2020 по 28 лютого 2021 року становить разом 125561,03 грн..

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог закону не звернув уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2012 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_7 та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 грудня 2012 року, - колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про зменшення розміру аліментів, так як вказані вимоги є недоведеними.

Оскаржуване рішення як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1261,20 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1261,20 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко