ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Херсон

справа: 663/3464/19

провадження: 22-ц/819/164/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя доповідач)

суддів: Бездрабко В.О.,

Майданіка В.В.,

секретар Дундич А.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 жовтня 2020 року у складі головуючого судді Пухальського С.В., повний текст судового рішення складено 26 жовтня 2020 року,

встановив:

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_4 зазначила, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 , власником квартири АДРЕСА_2 в даному житловому будинку являється ОСОБА_2 , а власником квартири АДРЕСА_2 відповідач ОСОБА_3 .

Весною 2019 року відповідачі почали перебудовувати свої квартири, а фактично зруйнували стіни і почали заново їх відбудовувати, проте в процесі виконання будівельних робіт ними було частково зруйновано зовнішню стіну її квартири, яка частково обвалилася. На зауваження та вимогу відновити стіну її квартири, відповідачі обіцяли все полагодити, але згодом відмовились.

Посилаючись на те, що вказаними діями їй завдано шкоди, позивачка просила суд зобов`язати відповідачів припинити дії по руйнації зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати їх відновити становище, яке існувало до порушення, а саме за свій рахунок відновити зовнішню стіну належної їй квартири.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20 жовтня 2020 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та достатніх доказів у розумінні статей 77, 80 ЦПК України на підтвердження вказаних обставин й відповіді виконкому міської ради та Управління ДАБІ такими не являються, оскільки в них засвідчено лише факт руйнації житлової будівлі, проте не зазначено вірогідної причини цього. Крім того, позивачем не надано й доказів того, що її квартира була зруйнована внаслідок умисних дій відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховані суттєві обставини справи, а саме при ухвалені оскаржуваного рішення судом не враховано, що причиною руйнування суміжної стіни стало саме знесення квартири АДРЕСА_2 , а саме відповідачі розпочали демонтаж (знесення) належної їм квартири в результаті чого зруйновано стіну в її квартирі. Посилання суду на ненадання позивачем доказів того, що квартира була зруйнована внаслідок умисних дій відповідачів вважає необґрунтованими, оскільки позивач в своїх вимогах посилається на те, що стіна її квартири була зруйнована у зв`язку з розпочатими будівельними роботами по демонтажу квартири відповідачів, а в результаті руйнування їх квартири частково була зруйнована і стіна квартири позивачки.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

Під час розгляду справи ОСОБА_4 та її представник адвокат Старчеус С.І., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали за обставинами викладеними у скарзі. Просили оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвокат Половинко А.В., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, зазначила, що на її думку рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги є безпідставними, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частин 1- 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно пунктів три, чотири частини другої статті 16 ЦК України, зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Зі змісту частини першої та другої статті 1166 ЦК України вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 28 вересня 1993 року, виданого виконавчим комітетом Скадовської міської ради( а.с.4).

Власником суміжної з квартирою позивача квартири АДРЕСА_3 є відповідач ОСОБА_3 (а.с.210-212).

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с.9, 206-209).

Згідно відповіді Скадовської міської ради від 27 серпня 2019 року, на заяву ОСОБА_4 від 17 липня 2019 року повідомлено, що на місці встановлено факт руйнації житлової будівлі, тому виконавчим комітетом міської ради рекомендовано звернутися до експерта з технічного обстеження будівель та споруд, який має відповідний сертифікат на виконання даних робіт, яким буде надано звіт за результатами обстеження технічного стану будівлі. Також, рекомендовано підготувати документи для звернення до суду про відшкодування часткової чи повної компенсації збитків (а.с. 10).

Згідно відповідей Управління ДАБІ у Херсонській області від 03 липня 2019 року та 03 вересня 2019 року, посадовою особою Управління на підставі звернення ОСОБА_4 проведено позапланову перевірку за адресою: АДРЕСА_4 . Під час виїзду на місце перевірки, встановлено, що на об`єкті було розпочато виконання будівельних робіт з часткового демонтажу аварійного будинку (а.с. 11, 12).

Відповідно до висновку експерта за результатами судової будівельно-технічної експертизи від 07 лютого 2020 року № 20/452, проведеної на підставі ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 13 січня 2020 року:

-за ознаками впливу на зовнішню стіну квартири АДРЕСА_5 , технічний стан цього конструктивного елементу оцінюється як аварійний категорія «4»: порушені вимоги першої групи граничних станів. Аналіз дефектів і пошкоджень вказує на неможливість гарантувати цілісність конструкції до проведення її заміни так як можливий «крихкий» характер руйнування. Можливість нормальної реалізації захисних функцій конструкції втрачена. В цілому технічний стан квартири АДРЕСА_6 у вказаному житловому будинку відповідає категорії «3» непридатний до нормальної експлуатації, стан (незадовільний стан). Існуючі пошкодження зовнішньої стіни свідчать про непридатність до експлуатації конструкції.

-вартість відновлювальних робіт для компенсації завданої матеріальної шкоди у зв`язку із руйнуванням зовнішньої стіни у квартирі АДРЕСА_6 станом на 07 лютого 2020 року складає 35 110 грн(а.с.76-106).

Зі змісту вказаної експертизи вбачається, що на момент огляду 27 січня 2020 року об`єкту дослідження встановлено, що внаслідок знесення квартири АДРЕСА_2 частково зруйнована суміжна стіна квартири АДРЕСА_6 . У верхній частині стіни - горизонтальна тріщина по всій довжині кімнат «ІІ», «2-2», «2-5» в місце перетинання з перекриттям. На поверхні нижньої частини стіни сліди вогкості. Конструкція нерівномірно осідає, має помітне викривлення . Залишки глиняних будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 залишені на місці, внаслідок цього, біля зовнішньо стіни квартири АДРЕСА_6 , утворився приямок де накопичуються опади. Від намокання глиняна штукатурка частково відшарувалась і відпала, поверхня уражена грибковим нальотом. Випинання ґрунту свідчить про необхідність загального зміцнення основи будівлі. Фронтон даху горищного типу, тимчасово виконаний з рулонного матеріалу для запобігання опадів(арк.12 висновку експертизи).

Під час розгляду справи експерт ОСОБА_6 пояснила, що внаслідок знесення квартири АДРЕСА_2 суміжна між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_6 стіна, яка виконувала функцію міжквартирної перегородки, змінила своє призначення на огороджувальну конструкцію - зовнішня стіна. Вказана стіна не відповідає нормативним вимогам щодо міцності, стійкості, нормативним показникам теплозахисту, енергозбереження, пожежної безпеки, яким повинні відповідати зовнішні стіни житлового будинку. Причиною пошкодження зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_6 , зазначених у висновку судової експертизи №20/452 від 07 лютого 2020 року є знесення квартири АДРЕСА_2 (а.с.160-161).

З технічного звіту обстеження квартири АДРЕСА_3 щодо можливості її реконструкції у двоповерхову будівлю з окремими квартирами і з вбудованим магазином ПП «Буднаукопроект» у 2019 році вбачається, що на час обстеження технічний стан несучих конструкцій класифікується як аварійний - категорія технічного стану 4. Оскільки елементи будівлі квартири АДРЕСА_2 знаходяться у зруйнованому стані, стан класифікується як непридатний. Враховуючи, що переважна частина будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 зруйнована, існуючі фундаменти не відповідають вимогам ДБН В.2.1.10-2009, проведення реконструкції квартири АДРЕСА_3 у двоповерхову будівлю з окремими квартирами і з вбудованим магазином є неможливим. Рекомендовано демонтаж та ліквідація конструкцій квартири та зведення згідно проекту нової сучасної будівлі(а.с.175-196).

Згідно висновку експертного дослідження від 13 вересня 2019 року №183/19, складеного на замовлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фізичний знос квартири АДРЕСА_3 станом на травень 2019 року склав 83%, згідно таблиці 4 «Оцінка технічного стану об`єкта за ступенем фізичного зносу» технічний стан будівлі визначається як непридатний, а саме елементи будівлі знаходяться у зруйнованому стані: при 100% зносі залишки елемента повністю ліквідовані. Строк експлуатації квартири АДРЕСА_2 складає 117 років (2019-1902роки), за період експлуатації не реконструювався, останнім часом у квартирі ніхто не проживав. Нормативний термін служби будинків зі стінами полегшеної конструкції - збірно щитові, каркасно-засипні, каркасно-камишитові, глинобитні, дерев`яні (рублені чи брусчаті) та інші 30-50 років, згідно Єдиного класифікатора(6).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановленому законом порядку не доведена руйнація квартири АДРЕСА_2 , і як результат пошкодження стіни квартири АДРЕСА_6 , внаслідок умисних дій відповідачів. Одночасно зазначивши, що з технічного звіту обстеження квартири та висновку експертного дослідження від 13 вересня 2019 року №183/19 вбачається, що технічний стан будівлі квартири АДРЕСА_3 станом на 2019 рік визначений як непридатний.

Проте з таким висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що власність зобов`язує. Вказаний конституційний принцип полягає, зокрема, у виконанні особою обов`язків по належному утриманню об`єкта її власності.

Згідно з частинами першою - четвертою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Згідно із положенням частини першої статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обов`язок громадян щодо забезпечення схоронності належного їм на праві власності жилого будинку (квартири), проведення за власний рахунок їх поточного та капітального ремонту закріплено також у частині першій статті 151 ЖК Української РСР.

Аналіз вищенаведених положень закону свідчить про те, що власник зобов`язаний цікавитись майном та дбати про його стан.

З матеріалів справи вбачається, що стан стіни квартири АДРЕСА_7 оцінюється як аварійний (у верхній частині стіни - горизонтальна тріщина по всій довжині кімнат «ІІ», «2-2», «2-5» в місце перетинання з перекриттям. На поверхні нижньої частини стіни сліди вогкості. Конструкція нерівномірно осідає, має помітне викривлення). Внаслідок знесення квартири АДРЕСА_2 суміжна між квартирами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_6 стіна, яка виконувала функцію міжквартирної перегородки, змінила своє призначення на огороджувальну конструкцію - зовнішня стіна. Вказана стіна не відповідає нормативним вимогам щодо міцності, стійкості, нормативним показникам теплозахисту, енергозбереження, пожежної безпеки, яким повинні відповідати зовнішні стіни житлового будинку. Причиною пошкодження зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_6 є знесення квартири АДРЕСА_2 .

Вказані обставини встановлені висновком судової будівельно-технічної експертизи від 07 лютого 2020 року № 20/452 та підтверджуються поясненнями експерта ОСОБА_6 в судовому засіданні, викладених у письмовому вигляді.

З технічних паспортів квартир АДРЕСА_8 , а також пояснень ОСОБА_4 та представника відповідачів адвоката Половинко А.В. вбачається, що суміжною з квартирою позивача є квартира АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 Квартира

АДРЕСА_9 розділялися між собою міжквартирою перегородкою (стіною) вздовж приміщень «ІІ», «2-2», «2-5» у квартирі АДРЕСА_6 (а.с.6), та відповідно приміщень «І», «2», «3» у квартирі АДРЕСА_2 (а.с.204) житлового будинку АДРЕСА_4 .

Після руйнації квартири АДРЕСА_2 вказана стіна змінила своє призначення з міжквартирної перегородки на зовнішню стіну, не відповідаючи нормативним вимогам щодо міцності, стійкості, нормативним показникам теплозахисту, енергозбереження, пожежної безпеки, яким повинні відповідати зовнішні стіни житлового будинку.

Факт пошкодження стіни квартири АДРЕСА_7 та причини її пошкодження( знесення(руйнація) квартири АДРЕСА_2 , цього ж будинку) відповідачами під час розгляду справи як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді не спростовані.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідачі посилалися лише на відсутність їх вини у руйнації належного їм на праві власності нерухомого майна, зазначаючи що належне їм нерухоме майно, квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 зруйнувались самостійно, внаслідок фізичного зносу будівлі. Жодні ремонтні роботи ними не виконувалися, та дії направлені на руйнацію зовнішніх стін квартири позивача не проводились.

Технічним звітом обстеження квартири АДРЕСА_3 щодо можливості її реконструкції у двоповерхову будівлю з окремими квартирами і з вбудованим магазином, а також висновком експертного дослідження від 13 вересня 2019 року №183/19 дійсно підтверджується аварійний стан квартир АДРЕСА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , належних відповідачам у зв`язку із фізичним зносом будівлі.

Однак відповідачі не надали належних та допустимих доказів того, що ними утримувалось належне їм на праві власності нерухоме майно, квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2 , в належному стані з метою його схоронності (проводилися поточні та капітальні ремонти тощо).

Також відповідачами не надано жодних доказів вчинення ними будь-яких дій направлених на запобігання руйнації суміжного житлового приміщення, що належить позивачу, у зв`язку із аварійним станом належного їм нерухомого майна.

Оскільки причиною пошкодження стіни квартири АДРЕСА_6 , «2-2», «2-5» є саме руйнація суміжної квартири АДРЕСА_2 , і вказані обставини під час розгляду справи у встановленому законом порядку не спростовані, цивільно-правова відповідальність за її пошкодження має бути покладена саме на власника цієї квартири, ОСОБА_3 , яка зобов`язана була утримувати належне їй нерухоме майно у належному стані відповідно до вимог статей 319, 322 ЦК України, а її бездіяльність призвела до пошкодження стіни квартири, співвласником якої є позивачка.

Разом з тим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що руйнація квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 , призвела до пошкодження стіни вздовж приміщень «ІІ», «2-2», «2-5», а отже підстави для покладення цивільно-правової відповідальності на ОСОБА_2 відсутні.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи від 07 лютого 2020 року № 20/452 вбачається, що технічний стан зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_6 , «2-2», « АДРЕСА_10 є аварійним, можливість нормальної реалізації захисних функцій конструкції втрачена, а аналіз дефектів і пошкоджень вказує на неможливість гарантувати цілісність конструкції до проведення її заміни так як можливий «крихкий» характер руйнування.

Отже відновлення пошкодженої стіни квартири АДРЕСА_7 можливий лише шляхом її заміни, а обов`язок по її відновленню має бути покладений на власника квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 .

Що стосується вимог про зобов`язання відповідачів припинити дії по руйнації зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_6 , колегія суддів вважає, що вони також підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та пояснень ОСОБА_4 даних під час розгляду справи, позивач в обґрунтовання своїх вимог в цій частині посилається на те, що залишки конструкцій зруйнованої квартири, що належить відповідачам, до теперішнього часу не прибрані, внаслідок чого продовжується негативний вплив на стіну та її подальше пошкодження.

Вказані доводи позивача підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 07 лютого 2020 року № 20/452 з описової частини якої вбачається, що залишки глиняних будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 залишені на місці, внаслідок цього, біля зовнішньо стіни квартири АДРЕСА_6 , утворився приямок де накопичуються опади. Від намокання глиняна штукатурка частково відшарувалась і відпала, поверхня уражена грибковим нальотом.

Також факт залишення залишків конструкцій зруйнованої квартири вбачається як з фототаблиці, що є додатком до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 07 лютого 2020 року № 20/452 (а.с.101), так і з фототаблиці, що є додатком до технічного звіту обстеження квартири(а.с.186-189).

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що обов`язок припинити дії по руйнації зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_1 шляхом звільнення земельної ділянки розташованої з боку стіни квартири АДРЕСА_6 , «2-2», «2-5» від залишків будівельних конструкцій має бути покладений на ОСОБА_3 , як на власника квартири АДРЕСА_2 , внаслідок бездіяльності якої (не вивезення залишків конструкцій квартири) продовжує погіршуватися стан будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_6 , а саме стіни вздовж приміщень «ІІ», «2-2», «2-5».

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що не вивезення залишків квартири АДРЕСА_2 погіршує стан будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_6 , позовні вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_2 припинити дії по руйнації зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_6 задоволенню не підлягають.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції на зазначені вище вимоги закону та обставини справи уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції з підстав передбачених статтею 376 ЦПК України слід скасувати ухваливши нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, зобов`язавши ОСОБА_3 припинити дії по руйнації зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_1 шляхом звільнення земельної ділянки розташованої з боку стіни квартири АДРЕСА_7 від залишків будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 , та відновити за власний рахунок зовнішню стіну квартири АДРЕСА_7 шляхом її заміни. У задоволені решти вимог відмовити.

Відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, згідно з вимогами частини 13 цієї ж статті, відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 сплачено судовий збір при поданні позову в розмірі 768.40грн., при подані заяви про отримання копій документів -100.96грн., за подання апеляційної скарги 1261.20грн.

Крім того, ОСОБА_4 понесені витрати на оплату судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4783.92грн.

Оскільки апеляційна скарга та позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені повністю, але щодо одного з відповідачів, ОСОБА_3 , понесені нею судові витрати, які складаються з судового збору та витрат понесених на оплату експертизи, в повному обсязі у сумі 6914.92грн., мають бути покладені на ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 жовтня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_11 ) припинити дії по руйнації зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_1 шляхом звільнення земельної ділянки розташованої з боку стіни квартири АДРЕСА_7 від залишків будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_11 ) за власний рахунок відновити зовнішню стіну квартири АДРЕСА_7 шляхом її заміни.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_11 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_12 ) понесені судові витрати у сумі 6914.92грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

В.В. Майданік