Справа №443/2232/18
Провадження №2/443/288/21
02 липня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Сливки С.І.,
з участю: секретаря судового засідання Кушнір М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить: встановити факт належності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідоцтва серії НОМЕР_1 про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане 23.11.2001 року на ім`я « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 »; встановити факт належності ОСОБА_5 Державного акту ІІІ-ЛВ №012519 на земельну ділянку, площею 0,7340 га, виданий на ім`я « ОСОБА_5 » Любшанською сільською радою Жидачівського району 15.09.2000 року; встановити факт належності ОСОБА_5 Сертифікату серія ЛВ №0154774 на право на земельну частку (пай) розміром 1,33 в умовних кадастрових гектарах, виданий на ім`я « ОСОБА_5 » на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 04.12.2001р. №62; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на: житловий будинок з погосподарськими будівлями за АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,7340 га, яка на праві власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту ІІ-ЛВ №012519, виданого Любшанською сільською радою Жидачівського району 15.09.2000 року, яку успадкував батько - ОСОБА_9 ; на земельну частку (пай), серія ЛВ №0154774 розміром 1,33 в умовних кадастрових гектарах, яку успадкував батько після смерті своєї дружини ОСОБА_5 , яка належала їй на підставі Сертифікату, виданого на їй Любшанською сільською радою Жидачівського району 15.09.2000 року на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 04.12.2001р. №62.
Позовні вимоги мотивує тим, що її батько ОСОБА_9 24.06.2000 року одружився із ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла. Після її смерті ОСОБА_9 залишився проживати у її житловому будинку у с.Любша та вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав з ОСОБА_5 з 24.06.2000 року до дня її смерті, поховав її і з залишився проживати у її житловому будинку. 26.10.2010 року ОСОБА_9 залишив заповіт, згідно якого усе своє майно заповів своїй дочці, тобто позивачці. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Частину спадкового майна позивач уже успадкувала. Звернувшись у нотаріальну контору, їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом, оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку та земельний пай оформлені на ім`я ОСОБА_5 , а не ОСОБА_5 . Про те, що ОСОБА_5 по батькові була ОСОБА_5 , а не ОСОБА_5 свідчить свідоцтво про її народження, де вона вказана ОСОБА_5 , а батьком вказаний ОСОБА_15 . Крім того, у свідоцтві про право власності на житловий будинок ОСОБА_5 вказана по батькові ОСОБА_5 . Крім того, про те, що мати ОСОБА_5 дійсно була ОСОБА_4 , а не ОСОБА_4 свідчить свідоцтво про народження ОСОБА_5 , де у графі «мати» вказана ОСОБА_4 .
Відповідач ОСОБА_3 - брат ОСОБА_5 подав заяву в Жидачівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті своєї матері, але до цього часу спадщину не прийняв.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.06.2019 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 20.08.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21.01.2021 року, занесеною до журналу судового засідання, за клопотання позивача з числа відповідачів виключено ОСОБА_16 .
Ухвалою від 21.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судовому засіданні підтримала позово, з мотивів наведених у такому.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачі не подали відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без їх участі до суду не надходило.
У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідачів неповажною та вважає, що справу можливо слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України, за згодою позивача суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як видно із копії свідоцтва про одруження НОМЕР_3 /а.с.13/ ОСОБА_9 та ОСОБА_5 одружились 24.06.2000 року . Прізвище дружини після одруження « ОСОБА_5 ».
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 /а.с.8/.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 /а.с.7/.
Згідно із свідоцтва про право власності на будинок серії НОМЕР_1 /а.с.10/, житловий будинок в АДРЕСА_1 належить в рівних долях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ №012519 /а.с.11-12/, земельна ділянка, площею 0,7340 га, яка розташована на території с.Любша Любшанської сільської ради належить ОСОБА_5 , на підставі рішення виконавчого комітету Любшанської сільської ради від 16.09.1994р. та 15.01.1999р. №27.
Згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №0154774 /а.с.15/ та витягу із книги реєстрації сертифікатів на право земельну частку (пай) /а.с.16/, ОСОБА_5 належить право на земельку частку (пай) розміром 1,33 в умовних кадастрових гектарах як члену СПП «Мир», на підставі розпорядження голови Жидачівської районної ради від 04.12.2001р. №62.
За життя ОСОБА_9 склав заповіт, який посвідчений 26.10.2010 року за реєстровим №24 секретарем виконавчого комітету Любшанської сільської ради, згідно якого ОСОБА_9 заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_1 /а.с. 14/.
Як зазначено у довідці №26 від 16.01.2018р., виданої Любшанською сільською радою, на дату смерті ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1 проживав і був зареєстрований ОСОБА_9 /а.с.17/.
Постановою державного нотаріуса Новороздільської державної нотаріальної контори Шолок О.Я. від 30.11.2015 року /а.с.4/ ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок оформлений на ім`я ОСОБА_4 , а не ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , а не ОСОБА_5 , тобто прізвища та по батькові спадкодавців і власників майна відрізняються.
Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із приписами ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
У п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.
Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
У своїй позовній заяві позивач зазначає, що у свідоцтві про право власності на житловий будинок, серія НОМЕР_1 зазначено, що в цілому житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях кожному на праві спільної часткової власності. Однак у даному свідоцтві помилково зазначено по батькові ОСОБА_4 як " ОСОБА_4 ", хоча дійсно вона була « ОСОБА_4 ».
Крім того, позивач стверджує, що позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, через наявність розбіжностей у написанні "по батькові" дружини спадкодавця ОСОБА_5 у правовстановлюючих документах - « ОСОБА_5 », а саме у Державному акті на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ЛВ №012519 (а.с.11-12) та сертифікаті на земельну частку (пай) Серія ЛВ №0154774 (а.с.15).
Факт належності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вищезазначених правовстановлюючих документів підтверджується наступним:
- копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_6 /а.с.9/, згідно якого ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Любша Жидачівського району Львівської області та її батьками є ОСОБА_15 та ОСОБА_4 ;
- копією свідоцтва про одруження НОМЕР_3 /а.с.13/, згідно якого ОСОБА_9 та ОСОБА_5 одружились 24.06.2000 року . Прізвище дружини після одруження « ОСОБА_5 »;
- довідкою №26 від 16.01.2018р., виданою Любшанською сільською радою про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 . Відомосте про заборону та арешт Ѕ вказаного житлового будинку, яка належала ОСОБА_5 , на право приватної власності на землю, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІІ-ЛВ №012519 та на земельну частку (пай) згідно сертифікату на земельну частку (пай) серія ЛВ №0154774 - немає;
-довідкою №442 від 12.05.2012р., виданою Любшанською сільською радою про те, що під АДРЕСА_1 рахується господарство, що належало ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с.88/;
- копією заповіту від 22.12.1994р. від імені ОСОБА_4 /а.с.89/, згідно якого остання заповіла житловий будинок і господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , своїй дочці ОСОБА_5 ;
- копією заяви ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері - ОСОБА_4 /а.с.81/,
- копією свідоцтва про смертьНОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Любша, Жидачівського району, Львівської області /а.с.8/;
- копією свідоцтва про смертьНОМЕР_7 , згідно якого ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у с.Любша, Жидачівського району, Львівської області /а.с.82/.
У цих документах вірно вказано прізвище, ім`я та по-батькові дружини спадкодавця ОСОБА_5 та її матері ОСОБА_4 .
Таким чином, з врахуванням вищенаведеного у судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що правовстановлюючі документи, а саме свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане 23.11.2001 року належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Державний акт ІІІ-ЛВ №012519 на земельну ділянку, площею 0,7340 га, та Сертифікат серія ЛВ №0154774 на право на земельну частку (пай) розміром 1,33 в умовних кадастрових гектарах належать ОСОБА_5 , а тому позов в частині встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, то такі задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Крім того, Верховним Судом у постанові від 05.06.2019р. по справі №554/3192/16-ц висловлена правова позиція про те, що при вирішенні справ про спадкування слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.
Відповідності до глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом МЮ України 22.02.2012р. №296/5, про відмову особі у вчиненні нотаріальних дій нотаріус виносить вмотивовану постанову, в якій зокрема, зазначається причина такої відмови з посиланням на чинне законодавство та порядок і строки оскарження відмови.
Як уже зазначалось вище постановою державного нотаріуса Новороздільської державної нотаріальної контори Шолок О.Я. від 30.11.2015 року /а.с.4/ ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 , а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок оформлений на ім`я ОСОБА_4 , а не ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , а не ОСОБА_5 , тобто прізвища та по батькові спадкодавців і власників майна відрізняються.
Тобто, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину на житловий будинок лише через те, що прізвища та по батькові спадкодавців і власників майна відрізняються, та не було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки.
Більше того, як з;ясовано в судовому засіданні, у позивача наявні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Положеннями глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5 передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.
Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1298 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог щодо визнання права власності на спадкове майно, оскільки таке право позивача не оспорюється та нотаріусом не було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину саме щодо земельних ділянок, тобто позивачем не надано достатніх доказів існування перешкод в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 315, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов задоволити частково.
Встановити факт належності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свідоцтва серії НОМЕР_1 про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане 23.11.2001 року на ім`я « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ».
Встановити факт належності ОСОБА_5 Державного акту ІІІ-ЛВ №012519 на земельну ділянку, площею 0,7340 га, виданий на ім`я « ОСОБА_5 » Любшанською сільською радою Жидачівського району 15.09.2000 року.
Встановити факт належності ОСОБА_5 Сертифікату серія ЛВ №0154774 на право на земельну частку (пай) розміром 1,33 в умовних кадастрових гектарах, виданий на ім`я « ОСОБА_5 » на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 04.12.2001р. №62.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 05 липня 2021 року.
Головуючий суддя С.І Сливка