Дата документу 17.06.2021 Справа № 335/4394/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/4394/20 Головуючий у 1 інстанції: Апаллонова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1476/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначали, що між ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитний (фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості) № КRІ/0197/33/08 від 06 травня 2008 року. Відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору (в редакції від 06.05.2008), Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти (далі - кредит) в розмірі 180600 доларів США у порядку, передбаченому п. 4.1 цього Договору, строком з 06 травня 2008 по 05 травня 2028 включно, для/на придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 14% річних, якщо інше не передбачено особливими умовами цього Договору.

Кредит ОСОБА_1 було отримано на підставі заяви ОСОБА_1 від 06 травня 2008 року про перерахування коштів в сумі 18060 доларів США з позичкового рахунку на його поточний рахунок, та меморіального валютного ордеру № ТК.60568.1 від 06 травня 2008 року. Кредитні кошти були видані ОСОБА_1 на придбання нерухомості.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору (в редакції від 06.05.2008), Позичальник забезпечує виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту, комісій, нарахованих відсотків, пені і штрафних санкцій, покриття можливих збитків Банку, обумовлених невиконанням та/або неналежним виконанням обов`язків Позичальником по цьому Договору через забезпечення його повернення шляхом передачі в заставу Банку двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на придбання якої позичальнику надається кредит за умовами цього Договору.

Так, 06 травня 2008 року між АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) було укладено Договір застави нерухомого майна (іпотеки) №КRIZ/0197/06/08, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли 1.1. 06.05.2008, зареєстрованим в реєстрі за № 6380.

В подальшому, 06 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Позивача із заявою про можливість здійснення реструктуризації кредитної заборгованості за Кредитним договором, зокрема, шляхом прощення боргу у розмірі 25 % поточної суми заборгованості станом на дату цієї заяви та конвертації у гривню залишку заборгованості у валюті за курсом МВРУ на день конвертації.

У зв`язку з реструктуризацією заборгованості за Кредитним договором, додатковою угодою № 4 від 06 вересня 2016 року до Кредитного договору, вказаний договір було викладено у новій редакції.

Так, відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016), Банк надав Позичальнику кредитні кошти у вигляді мультивалютного кредиту у наступних валютах: долар США у сумі 17870,57 дол. США та гривня у сумі 373022,09 грн. у порядку, передбаченому п. 4.1 цього Договору, для/на придбання нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_2 та для придбання на міжбанківському валютному ринку України іноземної валюти, а саме доларів США, у розмірі 13480,94 дол. США з метою виконання зобов`язань Позичальника перед Банком у доларах США за цим Договором, та на споживчі цілі, під заставу нерухомості строком з 06 травня 2008 року по 05 березня 2031 року включно. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором щодо надання кредиту виконав та ОСОБА_1 отримано кредит у розмірі 373022,09 грн. У зв`язку з реструктуризацією заборгованості за Кредитним договором, були внесені й відповідні зміни до Договору застави.

Також, між ОСОБА_1 та Позивачем 06 вересня 2016 року було укладено Додаткову угоду №1 до Договору застави, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. 06.09.2016, зареєстрованої в реєстрі за № 916.

Як передбачено п. 1.6 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016), Сторони узгодили такий порядок виконання зобов`язань за цим Договором; «06» вересня 2016 р. (в день укладення Додаткової угоди № 4 від 06.09.2016р. до цього Договору) зобов`язання Позичальника з часткового повернення кредиту, отриманого у доларах США, у розмірі 12942,30 доларів США та зі сплати процентів (за період з 22.05.2016 по 05.09.2016 включно) за користування кредитом, наданим у доларах США, у розмірі 534,64 доларів США, всього зобов`язання на загальну суму 13480,94 доларів США виконується шляхом придбання за рахунок наданого Банком Позичальнику кредиту у гривні в розмірі 362637,29 грн. на МВРУ іноземної валюти, а саме доларів США, у розмірі 13480,94 доларів США та направлення згідно п.п. 1.1., 3.1 цього Договору придбаних доларів США на виконання зазначених зобов`язань Позичальника перед Банком; «06» вересня 2016 р. (в день укладення Додаткової угоди № 4 від 06.09.2016р. до цього Договору) зобов`язання Позичальника у загальній сумі 4389,63 доларів США (яке складається із зобов`язання з часткового повернення кредиту, отриманого у доларах США, у розмірі 0,00 доларів США та зі сплати процентів за користування кредитом, наданим у доларах США, у розмірі 4389,63 доларів США за період з 01.01.2014 по 21.05.2016 припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) за кредитором (Банком) боржника (Позичальника) від його обов`язків (згідно ст. 605 ЦК України); Зобов`язання Позичальника з повернення кредиту, отриманого у гривні, у розмірі 373022,09 грн. та зі сплати процентів за користування кредитом, наданим у гривні, підлягають виконанню Позичальником в строк до 05 Березня 2031 року згідно умов цього Договору та Графіку платежів, що встановлений Додатком 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 5.3 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016), Позичальник зобов`язався щомісячно повертати кредит в сумах та строки відповідно до умов цього Договору та до Графіку платежів, що зазначений в Додатку 1 до цього Договору Сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісячно, вартість всіх супутніх послуг, а також інші фінансові зобов`язання відповідно до умов цього Договору та Графіку платежів, що зазначений в Додатку 1 до цього Договору, а за передостанній та останній місяці користування кредитом - не пізніше дати, вказаної в п. 5.2 цього Договору.

Як передбачено п. 5.12 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016), Позичальник зобов`язується забезпечити надходження та наявність відповідної суми коштів на поточному рахунку відповідно до п. 3.1 цього Договору. Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно в останній робочий день звітного місяця за період з першого календарного дня місяця (дня надання кредиту - для першого місяця користування) по останній календарний день місяця включно (до дня повернення кредиту - для останнього місяця користування) (п. 9.6 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 припинив належним чином виконувати свої зобов`язання за Кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по кредиту та процентами за користування кредитом, яка станом на 23 квітня 2020 року становить 599255,59 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 366590,66 грн.; прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом (за період з 06.09.2016 по 22.01.2020) - 79529,88 грн.; сума пені за порушення строку погашення заборгованості за кредитом (за період з 28.04.2019 по 29.02.2020 включно) - 16988,59 грн.; сума пені за порушення строку сплати нарахованих процентів (за період з 28.04.2019 по 29.02.2020 включно) - 4632,31 грн.; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 23.01.2020 по 22.04.2020) - 2734,41 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту, відповідно до ст. 625 ЦК України (за період з 01.05.2017 по 31.03.2020) - 10024,45 грн.; штраф, передбачений п. 8.7 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016) - 118755,29 грн.

Крім того, ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» зазначали, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 і в день підписання додаткової угоди № 4 від 06 вересня 2016 року до Кредитного договору, ОСОБА_2 було надано Позивачу заяву про згоду чоловіка/дружини на отримання кредиту від 06 вересня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_2 надала своєму чоловіку ОСОБА_1 згоду на отримання кредиту в сумі 373022,09 грн., та на купівлю валюти на МВРУ з метою виконання зобов`язань у доларах США за Кредитним договором на умовах, встановлених АКБ «ІндустріалБанк», з укладенням додаткової угоди до вищезазначеного Кредитного договору, а також підтвердила, що кредитний договір укладається в інтересах сім`ї.

Посилаючись на наведені обставини, АКБ «ІндустріалБанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АКБ «ІндустріалБанк» заборгованість в сумі 599255,59 грн. та судовий збір в сумі 8988,83 грн. в рівних частинах з кожного.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року позов ПАТ АКТ «ІндустріалБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» заборгованість за кредитним договором KRI/0197/33/08 від 06 травня 2008 року в сумі 599255,59 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 366590,66 грн.; прострочена заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом (за період з 06.09.2016 по 22.01.2020) - 79529,88 грн.; сума пені за порушення строку погашення заборгованості за кредитом (за період з 28.04.2019 по 29.02.2020 включно) 16988,59 грн.; сума пені за порушення строку сплати нарахованих процентів (за період з 28.04.2019 по 29.02.2020 включно) - 4632,31 грн.; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 23.01.2020 по 22.04.2020) - 2734,41 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту, відповідно до ст. 625 ЦК України (за період з 01.05.2017 по 31.03.2020) - 10024,45 грн.; штраф, передбачений п. 8.7 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016) - 118755,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» судовий збір в сумі 8988,83 грн.

В частині вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Частково не погоджуючись із зазначеним рішенням, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновках, викладеним у рішенні обставинам справи, ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» зазначає, що відповідно до п. 2.1 Кредитного договору (в редакції від 06 травня 2008 року), Позичальник забезпечує виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту, комісій, нарахованих відсотків, пені і штрафних санкцій, покриття можливих збитків Банку, обумовлених невиконанням та/або неналежним виконанням обов`язків Позичальником по цьому Договору через забезпечення його повернення шляхом передачі в заставу Банку двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на придбання якої позичальнику надається кредит. Так, 06 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір застави нерухомого майна (іпотеки) №КRIZ/0197/06/08. При цьому, в цей же день, ОСОБА_2 підписано та надано приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. заяву, відповідно до якої ОСОБА_2 , надає згоду на укладання договору про купівлю її чоловіком ОСОБА_1 вищезазначеної двокімнатної квартири. Цією завою ОСОБА_2 також підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості є їхньою спільною власністю. Придбана квартира також буде об`єктом права спільної сумісної власності як така, що набувається за час шлюбу. В день підписання додаткової угоди № 4 від 06 вересня 2016 року до Кредитного договору, ОСОБА_2 , було надано Банку заяву про згоду чоловіка/дружини на отримання кредиту від 06 вересня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , надала своєму чоловіку ОСОБА_1 , згоду на отримання кредиту. Таким чином, оскільки ОСОБА_2 було надано згоду на укладення ОСОБА_1 кредитного договору, а також згоду про укладення ОСОБА_1 договору купівлі нерухомого майна, тому вказані обставини відповідають нормі ч. З ст. 61 СК України, яка кореспондує ч. 4 ст. 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (ч. 2 ст. 65 СК України). За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09.09.2020 року у справі № 452/926/16-ц (провадження № 14-127цс20).

Учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

31 травня 2021 року на адресу апеляційного суду від ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника (т. 2 а.с. 159).

Інші учасники справи у судове засідання також не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується матеріалами справи. Судові повістки, направлені на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, повернулись до апеляційного суду із відміткою «адресат відсутній» (т. 2 а.с. 161-168). При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Так, приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням вищенаведеної норми, колегія суддів звертає увагу, що рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року у цій справі переглядається лише в частині відмови суду першої інстанції у стягненні заборгованості саме в солідарному порядку, тобто з ОСОБА_2 . Тобто, предметом розгляду цієї справи в апеляційному порядку є стягнення заборгованості за спірними договорами солідарно з відповідачів, як з подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з 29 серпня 2003 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 15).

21 квітня 2008 року ОСОБА_1 подав до АКБ «Індустріалбанк» заяву-анкету на отримання кредиту (т. 1 а.с. 18).

06 травня 2008 року ОСОБА_2 надала АКБ «Індустріалбанк» заяву про згоду чоловіка на отримання кредиту у сумі 18060 доларів США на строк 240 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 14% (т. 1 а.с. 19).

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 травня 2008 року між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитний (фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості) № КRІ/0197/33/08 (т. 1 а.с. 20-25).

За умовами вищевказаного договору, Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 18060 доларів США у порядку, передбаченому п. 4.1 цього Договору, строком з 06 травня 2008 по 05 травня 2028 включно, для/на придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 14 відсотків річних, якщо інше не передбачено особливими умовами цього Договору.

Пунктом 2.1 Кредитного договору (в редакції від 06 травня 2008 року), Позичальник забезпечує виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту, комісій, нарахованих відсотків, пені і штрафних санкцій, покриття можливих збитків Банку, обумовлених невиконанням та/або неналежним виконанням обов`язків Позичальником по цьому Договору через забезпечення його повернення шляхом передачі в заставу Банку двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на придбання якої позичальнику надається кредит за умовами цього Договору.

Так, 06 травня 2008 року між АКБ «ІндустріалБанк» та ОСОБА_1 також укладено Договір застави нерухомого майна (іпотеки) №КRIZ/0197/06/08. Згідно з п. 1.2 Договору застави, предметом іпотеки є нерухомість, а саме: двокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 60-63).

В цей же день, 06 травня 2008 року ОСОБА_2 надала згоду на укладання договору про купівлю її чоловіком ОСОБА_1 кв. АДРЕСА_2 . У заяві ОСОБА_2 підтвердила, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомості є їхньою спільною власністю. Придбана квартира також буде об`єктом спільної сумісної власності як така, що набувається ними за час шлюбу. ОСОБА_2 також заявила, що договір купівлі-продажу укладається її чоловіком в інтересах сім`ї. Заява посвідчена нотаріально (т. 1 а.с. 72).

З договору купівлі-продажу від 06 травня 2008 року встановлено, що ОСОБА_2 придбав кв. АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 73).

Також, між АКБ «ІндустріалБанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткові угоди №№ 1, 2, 3 до Кредитного договору за умовами яких, сторони дійшли згоди щодо зміни порядку та методу погашення кредиту, сплати відсотків, комісій та неустойки (т. 1 а.с. 35, 36-39, 40-41).

06 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до АКБ «ІндустріалБанк» із заявою про можливість здійснення реструктуризації кредитної заборгованості за Кредитним договором, зокрема, шляхом прощення боргу у розмірі 25 % поточної суми заборгованості станом на дату цієї заяви та конвертації у гривню залишку заборгованості у валюті за курсом МВРУ на день конвертації та пролонгації кредиту на строк 34 місяців (т. 1 а.с. 75).

06 вересня 2016 року ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду до Договору кредитного (фізичних осіб на придбання нерухомості/на споживчі цілі під заставу нерухомості) № КRІ/0197/33/08 від 06 травня 2008 року, за умовами якого вказаний договір було викладено у новій редакції (т. 1 а.с. 42-52).

Так, відповідно до умов п. 1.1 Кредитного договору в новій редакції Банк надав Позичальнику кредитні кошти у вигляді мультивалютного кредиту у наступних валютах: долар США у сумі 17870,57 доларів США та гривня у сумі 373022,09 гривень у порядку, передбаченому п. 4.1 цього Договору, для/на придбання нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_2 та для придбання на міжбанківському валютному ринку України (надалі за текстом - МВРУ) іноземної валюти, а саме доларів США, у розмірі 13480,94 доларів США з метою виконання зобов`язань Позичальника перед Банком у доларах США за цим Договором, та на споживчі цілі, під заставу нерухомості строком з 06 травня 2008 року по 05 березня 2031 року включно.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016), Банк зобов`язується надати Позичальнику у користування грошові кошти в сумі, на строки та цілі, визначені цим Договором, шляхом перерахування коштів, на поточні рахунки Позичальника, відкриті у Банку.

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором щодо надання кредиту виконав та ОСОБА_1 отримано кредит у розмірі 373 022,09 грн., що підтверджується: заявою ОСОБА_1 від 06.09.2016, якою він просив Банк перерахувати кошти в сумі 373 022,09 грн. згідно додаткової угоди № 4 від 06 вересня 2016 до Кредитного договору з позичкового рахунку № НОМЕР_1 на його поточний рахунок № НОМЕР_2 в АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК»;Виписками по рахункам ОСОБА_1 ..

У зв`язку з реструктуризацією заборгованості за Кредитним договором, були внесені й відповідні зміни до Договору застави.

Між ОСОБА_1 та Позивачем 06.09.2016 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору застави, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Шаповаловою О.Г. 06.09.2016, зареєстрованої в реєстрі за № 916.

Як передбачено п. 1.6 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016), Сторони узгодили такий порядок виконання зобов`язань за цим Договором;

- «06» вересня 2016 р. (в день укладення Додаткової угоди № 4 від 06.09.2016р. до цього Договору) зобов`язання Позичальника з часткового повернення кредиту, отриманого у доларах США, у розмірі 12 942,30 доларів США та зі сплати процентів (за період з 22.05.2016 по 05.09.2016 включно) за користування кредитом, наданим у доларах США, у розмірі 534,64 доларів США, всього зобов`язання на загальну суму 13 480,94 доларів США виконується шляхом придбання за рахунок наданого Банком Позичальнику кредиту у гривні в розмірі 362 637,29 грн. на МВРУ іноземної валюти, а саме доларів США, у розмірі 13 480,94 доларів США та направлення згідно п.п. 1.1., 3.1 цього Договору придбаних доларів США на виконання зазначених зобов`язань Позичальника перед Банком;

- «06» вересня 2016 р. (в день укладення Додаткової угоди № 4 від 06.09.2016р. до цього Договору) зобов`язання Позичальника у загальній сумі 4 389,63 доларів США (яке складається із зобов`язання з часткового повернення кредиту, отриманого у доларах США, у розмірі 0,00 доларів США та зі сплати процентів за користування кредитом, наданим у доларах США, у розмірі 4 389,63 доларів США за період з 01.01.2014 по 21.05.2016 припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) за кредитором (Банком) боржника (Позичальника) від його обов`язків (згідно ст. 605 ЦК України);

- Зобов`язання Позичальника з повернення кредиту, отриманого у гривні, у розмірі 373 022,09 грн. та зі сплати процентів за користування кредитом, наданим у гривні, підлягають виконанню Позичальником в строк до 05.03.2031 згідно умов цього Договору та Графіку платежів, що встановлений Додатком 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору.

ОСОБА_1 виконував зобов`язання з часткового повернення кредиту, отриманого у доларах США, в загальній сумі 13 480,94 доларів США, шляхом придбання за рахунок наданого Банком Позичальнику кредиту у гривні в розмірі 362 637,29 грн. на МВРУ іноземної валюти, а саме доларів США, у розмірі 13 480,94 доларів США та направлення згідно п.п. 1.1., 3.1 цього Договору придбаних доларів США на виконання зазначених зобов`язань Позичальника перед Банком (заява про купівлю іноземної валюти № 1 від 06.09.2016 та меморіальний ордер № 1870 35 від 06.09.2016, платіжні доручення в іноземній валюті про перерахування коштів на погашення заборгованості та відповідні меморіальні ордери).

Як передбачено п. 3.7 Кредитного договору (в редакції додаткової угоди №4 від 06.09.2016), погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом у гривні здійснюється Позичальником на рахунок Банку № НОМЕР_3 , шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням коштів, якщо інше не передбачено особливими умовами цього Договору.

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним договором, станом на 23 квітня 2020 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 599255,59 грн., яка була стягнута з нього рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року по цій справі.

Відмовляючи у задоволенні вимог ПАТ АКБ «ІндустріалБанк» до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт витрачання отриманих ОСОБА_1 за кредитним договором коштів в інтересах сім`ї, що не створює солідарного обов`язку для відповідача ОСОБА_2 , як другого з подружжя.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України вказує на те, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору, він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід, у першу чергу, спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2019 року у справі № 569/2255/17 (провадження № 61-6203св19), від 04 грудня 2019 року у справі № 235/5555/16-ц (провадження № 61-28858св18), від 12 лютого 2020 року у справі № 2-2093/10 (провадження № 61-34656св18).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права, в контексті встановлених судами обставин справи, для визначення солідарного характеру обов`язків ОСОБА_2 щодо повернення боргу за договором з`ясуванню підлягає питання, чи укладено такий договір її чоловіком в інтересах сім`ї.

При цьому, колегія суддів також вважає за необхідним зазначити, що в цій категорії справ, ОСОБА_2 не зобов`язана спростовувати презумпцію спільної власності подружжя, оскільки вказаний тягар, покладено на другого з подружжя, хто не погоджується з презумпцією, у справі про поділ майна подружжя, де встановлюється режим майна подружжя.

В цій категорії справи, позивач має довести суду, що ОСОБА_2 зобов`язана нести солідарну відповідальність за кредитними договорами, які уклав її чоловік під час перебування з нею у шлюбі.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими у електронними доказами (пункт 1 частини другої статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено за матеріалами справи, у заяві, викладеній у кредитному договорі, ОСОБА_2 надала згоду на укладення та підписання її чоловіком цього кредитного договору.

Зі змісту кредитного договору в редакції від 06 вересня 2016 року слідує, що кошти за кредитним договором отримано позичальником для/на придбання нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_2 та для придбання на міжбанківському валютному ринку України (надалі за текстом - МВРУ) іноземної валюти, а саме доларів США, у розмірі 13480,94 доларів США з метою виконання зобов`язань Позичальника перед Банком у доларах США за цим Договором, та на споживчі цілі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що лише зазначення в заяві мети отримання коштів не є доказом того, що кошти витрачено в інтересах сім`ї.

Відомості щодо поділу майна між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні. Доказів на підтвердження визнання права спільної сумісної власності на отримані ОСОБА_1 кредитні кошти не надано.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів на підтвердження того, що кошти, отримані ОСОБА_1 за кредитним договором, останнім використані на придбання нерухомості для відповідачів, та належність цієї нерухомості їм на праві спільної сумісної власності, тобто, витрачені в інтересах сім`ї.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане виключно в інтересах сім`ї, а зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники, виникає в разі визнання за подружжям права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за договором.

Факт укладення договору в редакції від 06 вересня 2016 року в інтересах сім`ї не встановлено. Та використання коштів в інтересах сім`ї позивачем не доведено.

Сам по собі факт перебування особи у зареєстрованому шлюбі, а також факт надання згоди іншим подружжям для укладення договору, не породжує обов`язку особи відповідати за зобов`язаннями другого подружжя.

Тобто, для покладення на другого з подружжя обов`язку за договором, укладеним одним із подружжям в інтересах сім`ї, має бути доведена та обставина, що майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Доказів про те, що одержані за кредитним договором саме в редакції від 06 вересня 2016 року грошові кошти були використані відповідачем ОСОБА_1 в інтересах сім`ї позивачем не надано.

Крім цього, відповідно до ст. 511 ЦК України, зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. Лише у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

За змістом зазначених норм права кредитний договір не може породжувати будь яких обов`язків для інших осіб, крім кредитора та позичальника.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що докази визнання права спільної сумісної власності на отримані ОСОБА_1 кредитні кошти відсутні, за невиконання умов договору передбачена відповідальність саме ОСОБА_1 , як боржника за кредитним зобов`язанням, сам факт перебування у шлюбі та надання згоди одним із подружжя на укладення договору не є підставою для солідарної відповідальності за відсутності доказів щодо сумісного використання отриманих коштів в інтересах сім`ї, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку.

Таким чином, зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено використання коштів за спірними договорами в інтересах сім`ї, а тому відсутні підстави для солідарного стягнення боргу з обох з подружжя.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2021 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: