Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/518/2021

Справа № 229/1793/21

16 червня 2021 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Лебеженка В.О.,

за участю: секретаря

судового засідання Слободкіної Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою представника позивача адвоката Латиш Катерини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до територіальної громади Верхньоторецької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

07.04.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Дружківського міського суду Донецької області із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування. Свої позовні вимоги вона обґрунтовувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_2 у віці 46 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 27.09.2006 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді:

- земельної ділянки площею 0,1174 га, кадастровий номер :01:000:0435, переданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №122292, виданого Верхньоторецькою селищною радою народних депутатів Ясинуватського району Донецької області 24.11.1998 року на підставі рішення виконкому Верхньоторецької селищної ради народних депутатів від 11.10.1995 року №128/2 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю на номером 933;

- житлового будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_1 , житловою площею 33,90 кв.м., загальною площею 56,40 кв.м., який належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Верхньоторецькою селищною радою народних депутатів Ясинуватського району Донецької області 16.05.1983 року на підставі рішення Верхньоторецької селищної ради народних депутатів №29/1 від 11.05.1983 року замість свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.04.1980 року р-р №876, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 19.05.1983 року, в реєстровій книзі №3, за номером 398, реєстраційний номер 20141388.

29 листопада 2007 року позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини вказаного спадкового майна, які були видані Ясинуватською державною нотаріальною конторою та зареєстровані в спадковому реєстрі за номерами 5686, 5688.

Спадкоємцем за заповітом на 1/3 частину зазначеного спадкового майна була мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до Ясинуватської державної нотаріальної контори, але не оформила своїх спадкових прав в зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт на користь своєї онуки, позивача в справі ОСОБА_1 .

В оформленні права на спадщину позивачу було відмовлено постановою нотаріуса в зв`язку з тим, що спадкова справа, заведена 02.03.2006 року після смерті ОСОБА_2 із оригіналами правовстановлюючих документів на майно №40995860 перебуває в Ясинуватській державній нотаріальній конторі, а тому ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

09.04.2021 року ухвалою Дружківського міського суду Донецької області провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 27.05.2021 року.

Відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 27.05.2021 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 16 червня 2021 року.

В судове засідання позивач та представник позивача адвокат Латиш К.О. не з`явилися, про час, місце та дату розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала заяву про можливий розгляд справи без участі позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить рішення ухвалити на розсуд суду. Відповідно до ст.178 ЦПК України, відзив на позовну заяву не надав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши і факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 29.06.2005 року, батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 , виданого 11.04.1964 року, матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_3 .

Отже, позивач ОСОБА_1 є рідною онукою ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у віці 46 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 27.09.2006 року.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді:

- земельної ділянки площею 0,1174 га, кадастровий номер :01:000:0435, переданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №122292, виданого Верхньоторецькою селищною радою народних депутатів Ясинуватського району Донецької області 24.11.1998 року на підставі рішення виконкому Верхньоторецької селищної ради народних депутатів від 11.10.1995 року №128/2 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю на номером 933;

- житлового будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_1 , житловою площею 33,90 кв.м., загальною площею 56,40 кв.м., який належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Верхньоторецькою селищною радою народних депутатів Ясинуватського району Донецької області 16.05.1983 року на підставі рішення Верхньоторецької селищної ради народних депутатів №29/1 від 11.05.1983 року замість свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.04.1980 року р-р №876, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 19.05.1983 року, в реєстровій книзі №3, за номером 398, реєстраційний номер 20141388.

29 листопада 2007 року позивач ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини вказаного спадкового майна, які були видані Ясинуватською державною нотаріальною конторою та зареєстровані в спадковому реєстрі за номерами 5686, 5688.

Спадкоємцем за заповітом на 1/3 частину зазначеного спадкового майна була мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, оскільки подала заяву про прийняття спадщини до Ясинуватської державної нотаріальної контори, але не оформила своїх спадкових прав в зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, за життя ОСОБА_3 склала заповіт на користь своєї онуки, позивача в справі ОСОБА_1 , який посвідчений секретарем Верхньоторецької селищної ради Ясинуватського району Донецької області від 19.06.2014 року, яким був скасований раніше складений заповіт від 17.10.2013 року.

Постановою приватного нотаріуса Ясинуватського районного нотаріального округу №121/02-31 від 05.02.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину земельної ділянки та житлового будинку після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки спадкова справа, заведена 02.03.2006 року після смерті ОСОБА_2 із оригіналами правовстановлюючих документів на майно №40995860 перебуває в Ясинуватській державній нотаріальній конторі.

Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції Донецької області №С-363-0403 від 14.03.2018 року, Ясинуватська державна нотаріальна контора фактично не розпочала роботу на підконтрольній українській владі території та не здійснює свою нотаріальну діяльність, доступ до архіву цієї контори на теперішній час відсутній.

В зв`язку з цим, ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст..1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Місто Ясинувата Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р, та доступ до якого відсутній у зв`язку із захопленням представниками незаконних озброєних формувань. З урахуванням наведеного, видати свідоцтво про право на спадщину за законом по спадковій справі, що була заведена 11 жовтня 2014 року, на теперішній час не представляється можливим.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Відповідно до п.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим.

Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 затверджено Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі, який визначає процедуру реєстрації у Спадковому реєстрі спадкових справ заведених на підставі статті 9-1Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проте зазначений Порядок не врегулював процедуру оформлення права на спадкування у разі, якщо органи, що здійснювали реєстрацію речових прав залишились на тимчасово непідконтрольній території.

На теперішній час, позивач ОСОБА_1 з незалежних від неї причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі«Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 2000?I) (п. 40).

На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися будинком та земельною ділянкою, що входять до спадкового майна та належить їй в порядку спадкування з 08.09.2014 року, відсутні. Проте в порушення статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу Конвенції право власності позивача на спадкове майно порушено - через тимчасову окупацію окремих районів Донецької області, проведення на території Донецької області антитерористичної операції позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, є зокрема, визнання права.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Антитерористичну операцію розпочато Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На теперішній час рішення про завершення проведення антитерористичної операції на території Донецької області не прийнято.

На даний момент позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, але оскільки Ясинуватська державна нотаріальна контора фактично не розпочала роботу на підконтрольній території українській владі території та не здійснює свою нотаріальну діяльність, доступ до архіву цієї нотаріальної контори на теперішній час відсутній.

В свою чергу, позивач виконала усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на майно. Але вона позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від неї не залежать.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За встановлених обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 10-12, 80, 141, 259, 263-265, 273ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов представника позивача адвоката Латиш Катерини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до територіальної громади Верхньоторецької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 1/3 частину:

- земельної ділянки площею 0,1174 га, кадастровий номер :01:000:0435, переданої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДН №122292, виданого Верхньоторецькою селищною радою народних депутатів Ясинуватського району Донецької області 24.11.1998 року на підставі рішення виконкому Верхньоторецької селищної ради народних депутатів від 11.10.1995 року №128/2 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю на номером 933;

- житлового будинку з надвірними побудовами АДРЕСА_1 , житловою площею 33,90 кв.м., загальною площею 56,40 кв.м., який належав ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Верхньоторецькою селищною радою народних депутатів Ясинуватського району Донецької області 16.05.1983 року на підставі рішення Верхньоторецької селищної ради народних депутатів №29/1 від 11.05.1983 року замість свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.04.1980 року р-р №876, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Донецька 19.05.1983 року, в реєстровій книзі №3, за номером 398, реєстраційний номер 20141388,

в порядку спадкування за заповітом, в порядку спадкової трансмісії після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 16 червня 2021 року.

Суддя: В.О.Лебеженко