441/238/21 2/441/290/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2021 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря судового засідання Нагірної М.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі в.о. заступника керуючого філією Городоцьке відділення №6324 ВАТ «Державний ощадний банк України» Зільника Івана Ярославовича, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відновлюваної кредитної лінії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі в.о. заступника керуючого Філією Городоцьке відділення №6324 ВАТ «Державний ощадний банк України» Зільника І.Я., третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору відновлюваної кредитної лінії №1802 від 15 серпня 2008 року укладеного між ОСОБА_3 та Банком, мотивуючи в основному тим, що такий договір не відповідає нормам ст. 65 СК України, так як згоди чоловіку на його укладення вона не давала, просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15 березня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, а 26 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, у заяві від 25.05.2021 та додаткових поясненнях від 24.06.2021 вимоги підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 47, 55, 56).

Представник АТ «Державний ощадний банк України» Дільний Н.З. в суді висловився на відмову у позові з мотивів наведених у відзиві, окрім цього зазначив, що судове рішення у справі про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії №1802 від 15 серпня 2008 року, перебуває на примусовому виконанні, що вимог по означеному договору Банк до позивачки не заявляв, претензій по ньому, до останньої немає, інше. Просить у позові відмовити за безпідставністю вимог.

Третя особа ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи, не подав.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Відповідно до ст. ст. 4, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст. 203 ЦК України).

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статті 4 ЦПК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Із змісту позовної заяви, інших матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 2001 року (а.с. 12).

15 серпня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі в.о. заступника керуючого Філією Городоцьке відділення №6324 ВАТ «Державний ощадний банк України» Зільник І.Я. та ОСОБА_3 укладено договір відновлюваної кредитної лінії №1802 про надання кредиту на споживчі цілі, за умовами якого ОСОБА_3 отримав споживчий кредит в сумі 95 000 грн., на забезпечення виконання умов якого передав в іпотеку банку нерухоме майно, що на АДРЕСА_1 , належне на праві власності ОСОБА_4 (а.с. 33- 35).

Згідно Статуту (нова редакція) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 №261 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 №568), ВАТ Державний ощадний банк України змінило назву на ПАТ Державний ощадний банк України та відповідно на АТ Державний ощадний банк України (а.с. 36, 37).

Позивачка просить визнати недійсним договір відновлюваної кредитної лінії №1802 від 15 серпня 2008 року, оскільки укладений договір виходить за межі дрібно побутового, відтак для укладення такого договору з ОСОБА_3 , відповідачу необхідна була її згода, як дружини позичальника.

Відповідно до частини третьої статті 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України).

Положення статті 65 СК України регулюють правовідносини щодо розпорядження майном, яке є спільною сумісною власністю подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір за своєю правовою природою є правочином щодо отримання у власність грошових коштів, а не правочином щодо розпорядження належним подружжю майном.

Такий договір створює обов`язки для другого з подружжя лише у разі, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Для укладення кредитного договору (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто позичає кошти, не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов`язальних правовідносин.

Ураховуючи вищенаведене, а також, що укладення кредитного договору не є розпорядженням майном подружжя, а спрямоване на отримання особою у власність грошових коштів, що для укладення такого договору письмова згода дружини позичальника не вимагається, підстав для визнання недійсним договору відновлюваної кредитної лінії №1802 від 15 серпня 2008 року з огляду на положення ст. 65 СК України, як про це просить позивачка, суд не убачає.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 209, 259, 263 265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

у позові ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі в.о. заступника керуючого філією Городоцьке відділення №6324 ВАТ «Державний ощадний банк України» Зільника Івана Ярославовича (місцезнаходження вул. Січових Стрільців, 9 м. Львів, ІКЮО:09325703), третя особа ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 ) про визнання недійсним договору відновлюваної кредитної лінії № 1802 від 15 серпня 2008 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05.07.2021.

С у д д я А.М. Малахова - Онуфер