Справа № 473/558/21
УХВАЛА

"09" березня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність керівника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

18.02.2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність тимчасово виконуючого обов`язки начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долженко А. щодо не зняття арешту з нерухомого майна, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області Кришко Є.О.: номер запису про державну реєстрацію обтяження 5246204 (спеціальний розділ) згідно постанови про арешт майна боржника від 10.03.2014 року.

В обґрунтування своїх вимог заявник ОСОБА_1 вказував, що на виконанні відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження 42193235 з примусового виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості в сумі 13272,29 грн, яке було закінчено на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» шляхом повернення виконавчого документу стягувачу через відсутність майна на яке можливо звернути стягнення.

Посилаючись на те, що ним самостійно здійснено погашення вказаної суми на рахунок стягувача поза виконавчим провадженням, а саме фактично виконано рішення суду в повному обсязі, але арешт на майно скасований не був, посадовою особою - тимчасово виконуючим обов`язки начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долженко А. було відмовлено в знятті арешту з майна через те, що виконавче провадження знищене із закінченням терміну його зберігання,заявник ОСОБА_1 просив скаргу задовольнити.

В судовому засідання заявник підтримав вимоги скарги.

Заінтересована особа - тимчасово виконуючий обов`язки начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долженко А. - в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, причину неявки суду не повідомив.

Представник заінтересованої особи - АТ КБ «ПриватБанк» - в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

У частині першій статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Із матеріалів справи слідує, що заявник ОСОБА_1 був стороною виконавчого провадження, заперечення проти арешту (опису) майна, не пов`язані зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, а тому скаргу слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні державного виконавця відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській областіКришко Є.О. перебувало виконавче провадження 42193235 з примусового виконання виконавчого листа виданого на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитної заборгованості в сумі 13272,29 грн, яке було постановою державного виконавця від 25.12.2014 року закінчено на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» шляхом повернення виконавчого документу стягувачу через відсутність майна на яке можливо звернути стягнення.

Разом з тим, судом з`ясовано також, що зареєстроване обтяження у вигляду арешту нерухомого майна належного боржнику ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним виконавцем відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області Кришко Є.О.: номер запису про державну реєстрацію обтяження 5246204 (спеціальний розділ) згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.03.2014 року у виконавчому провадженні №42193235,яке було завершено постановою державного виконавця від 25.12.2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав відсутності майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, оскільки завершення виконавчого провадження з цих підстав не передбачає зняття арешту з майна боржника.

Доказом щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення суду на користь АТ КБ «ПриватБанк« поза виконавчим провадженням є довідка банку від 21.03.2019 року згідно якої стягувач - АТ КБ «ПриватБанк» заінтересованості в боргових зобов`язань за цим виконавчим провадженням не заявляє.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-ХІV), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Положеннями статті 1 Закону № 606-ХІV визначено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на державних виконавців, які визначені Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Зокрема, відповідно до частини першої статті 11 Закону № 606-ХІV, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, в тому числі, встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи.

Водночас, норми Закону № 606-ХІV містять комплекс дій обов`язкового характеру, які повинен вчиняти державний виконавець в процесі виконання рішення. Одним із його заходів є звернення стягнення на майно боржника, яке відповідно до частини першої статті 57 Закону № 606-ХІV полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 57 Закону № 606-ХІV, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також проведенням опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так саме повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ч.ч. 2-5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, арешт знімається в разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, судом встановлено, що

-на все майно належне заявнику ОСОБА_1 накладено арешт, який продовжує діяти до теперішнього часу;

-на час розгляду справи заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» в межах виконавчого провадження про стягнення за рішенням Вознесенського міськрайонного суду на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 13272,29 грн не існує; інших незавершених виконавчих проваджень, які б обумовлювали необхідність існування накладеного на майно арешту, не існує, внаслідок чого самостійне скасування виконавцем арешту є неможливим;

-вимоги скарги про зобов`язання зняти арешт з майна є неможливими без скасування постанови про накладення арешту на нерухоме майно.

За встановлених обставин, суд вважає, що наведені обставини свідчать, що існування арешту майна заявника при визнанні державним виконавцем факту завершення всіх виконавчих проваджень відносно заявника порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано завершено, а від так скарга в межах вимог ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з аналізу діючого законодавства, із матеріалів скарги суд не вбачає у діях тимчасово виконуючого обов`язки начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долженко А.бездіяльності щодо не зняття арешту з нерухомого майна належного боржнику ОСОБА_1 . Фактично в його письмовій відповіді на звернення ОСОБА_1 зазначено не про відмову в знятті арешту з нерухомого майна , а роз`яснення законодавства з зазначенням про вирішення спору судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати тимчасово виконуючого обов`язки начальника Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Долженко А.самостійно чи надати доручення підпорядкованим державним виконавцям зняти арешт з нерухомого майна належного ОСОБА_1 , який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області Кришко Є.О.: номер запису про державну реєстрацію обтяження 5246204 (спеціальний розділ) згідно постанови про арешт майна боржника від 10.03.2014 року скасувавши її.

Ухвала може бути оскаржене в Миколаївський апеляційний суд через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: О.Є. Старжинська