П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Київ

справа № 369/3176/20

провадження № 22-ц/824/4427/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року у складі судді Дубас Т.В., про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просила змінити розмір аліментів, які стягнуті рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 квітня 2017 року у справі № 369/1917/17 та стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До досягнення дитиною повноліття.

Також, у позові ОСОБА_2 просила суд витребувати у Вишгородського управління ГУ ДФС у Київській області відомості про отримані ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доходи за період з 01 січня 2020 року по дату надання інформації.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року заяву позивача ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення доказів у справі задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати зазначену ухвалу суду через порушення судом норм процесуального права.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_4 не є платником або отримувачем аліментів, вибула із кола осіб, що перебували на його утриманні, отже розмір отриманих нею доходів не входить до предмету доказування, а тому, на його думку, відомості про отримані доходи не можуть бути належними та допустимими доказами на підтвердження будь-яких обставин у цій справі.

Скаржник вважає, що адвокат позивача не був позбавлений права вжити заходів щодо отримання доказу шляхом звернення із адвокатським запитом безпосередньо до ОСОБА_4 , проте наданим правом не скористався, а тому не вжив всіх вичерпних заходів передбачених чинним законодавством України для отримання доказів.

Окрім зазначеного, відповідач вважає, що місцевий суд задовольняючи необґрунтоване клопотання позивача, вийшов за його межі, витребувавши відомості за весь 2020 рік.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, пояснення ОСОБА_2 та її представника представника, які просили відмовити у задоволенні скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд виходив з того, щоподання цих доказів мають важливе значення для вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом ч. 3, 4 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Положеннями ч.1 ч.4 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З позовної заяви слідує, що позивач звернулася до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, посилаючись на те, що матеріальне становище сім`ї відповідача покращилося, оскільки відпустка дружини відповідача закінилася і вона вийшла нга роботу та почала отримувати зарплату.

За приписами чинного процесуального законодавства України необхідно виходити з принципу змагальності цивільного процесу, зокрема викладених у приписах ст. 12 ЦПК України, за яким кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 п. 4 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи наявність спору, обставини, що підлягають доказуванню, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволив заяву ОСОБА_2 та витребував докази.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що зазначене судове рішення постановлено з додержанням вимог закону, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст складено 22.06.2021 року

Головуючий:

Судді: