Справа № 344/5677/21
Провадження № 22-ц/4808/874/21
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів: Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Стецик Андрія Романовича про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2021 року під головуванням судді Домбровської Г.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2014 року у справі № 344/16234/14-ц тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2010 року, постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2014 року та вимог по сплаті боргу Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі.

Представник ОСОБА_1 адвокат Стецик А. Р. 14 квітня 2021 року звернувся з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке накладено на ОСОБА_1 згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2014 року.

Обґрунтовуючи наявність підстав для скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, заявник у заяві вказав, що всі зобов`язання за судовими рішеннями та вимогами органу Пенсійного фонду України, існування яких було підставою для накладення на боржника відповідних обмежень, станом на цей час виконано ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Стецика А.Р. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Судом першої інстанції проігноровано те, що в матеріалах справи та в ухвалі від 24 травня 2014 року відсутні посилання суду на будь-який доказ, який би підтверджував факт ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про надіслання боржнику та отримання таким постанови про відкриття виконавчого провадження чи підтвердження про ухилення від викликів до державного виконавця.

Апелянт зазначає, що судом проігноровано те, що державний виконавець про дату та час судових засідань повідомлявся належним чином, явку до суду не забезпечив, пояснень, заперечень чи доказів про ухилення боржником від зобов`язань станом на час розгляду справи не надав.

Апелянт вважає, що обмеження виїзду боржника з України являє собою втручання в його право покидати країну, гарантоване п. 2 ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В заяві про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яке накладено на ОСОБА_1 надавались докази не тільки відсутності ухилення від виконання від виконання зобов`язань але і докази часткового їх виконання.

Судом проігноровано те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Апелянт вважає, що необхідно скасувати обмеження у праві виїзду за межі України для подальшого належного виконання зобов`язання.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Учасники справи правом на подання відзиву не скористалися.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Представник ОСОБА_1 адвокат Стецик А.Р. подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його відбуттям у робоче відрядження, на підтвердження чого надав копію посадочного документа АТ «Укрзалізниця», придбаного 15.06.2021 щодо проїзду зі залізничної станції «Львів» до залізничної станції «Ужгород».

Враховуючи вищенаведене та необхідність дотримання судом строків розгляду, колегія суддів відповідно до статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод у розгляді справи в зв`язку з неявкою учасників справи. Наведені представником апелянта причини неявки, апеляційний суд не вважає поважними, тому ухвалив про розгляд справи за відсутності представника ОСОБА_1 адвоката Стецик А.Р. Надані адвокатом Стециком А.Р. на підтвердження поважності причин його неявки в судове засідання документи, не свідчать про існування незалежних від його волі обставин, які унеможливлюють прибуття в судове засідання. Апеляційним судом справу призначено до розгляду ухвалою від 24.05.2021 і повістку про виклик згідно інформації з сайту Укрпошти пошук поштових відправлень за номером поштового відправлення 355 представник апелянта отримав 28.05.2021. Крім того, апелянтом не подано клопотання щодо продовження строку розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Згідно положень даного Закону громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору у передбачених законом випадках; якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов`язань (п.5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Судом встановлено, що ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2014 року у справі № 344/16234/14-ц тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий 13.10.2011 року Надвірнянським РВ УМВС України в Івано-Франківській області у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2010 року, постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2014 року та вимог по сплаті боргу Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі №Ф42 виданої 05.03.2012 р., №Ф42/1 виданої 04.04.2012 р., №ФЕ400 виданої 05.08.2013 р., №Ф Е9 виданої 05.03.2013 р., №Ф Е74 виданої 07.05.2013 р., №Ф-84 виданої 02.07.2012 р., №Ф84/2 виданої 05.09.2012 р., №Ф84/1 виданої 03.08.2012 р., №Ф42/3 виданої 05.06.2012 р., №42/2 виданої 04.05.2012 р., №ФД126 виданої 05.04.2011 року.

Підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду була наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань за:1) рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2010 року, 2) постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2014 року, 3) вимогами по сплаті боргу Управління Пенсійного фонду України у Надвірнянському районі №Ф42 виданої 05.03.2012 р., №Ф42/1 виданої 04.04.2012 р., №ФЕ400 виданої 05.08.2013 р., №Ф Е9 виданої 05.03.2013 р., №Ф Е74 виданої 07.05.2013 р., №Ф-84 виданої 02.07.2012 р., №Ф84/2 виданої 05.09.2012 р., №Ф84/1 виданої 03.08.2012 р., №Ф42/3 виданої 05.06.2012 р., №42/2 виданої 04.05.2012 р., №ФД126 виданої 05.04.2011 року.

В обґрунтування підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон представник ОСОБА_1 зсилався на:

1) лист ГУ УПФ України в Івано-Франківській області від 15.01.2021 року (а.с.14-15), яким підтверджується повністю погашення ОСОБА_1 боргу за вимогами про сплату недоїмки;

2) лист ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 04.03.2021 року (а.с.6-17) про погашення ОСОБА_1 заборгованості, яку стягнуто на підставі Постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.02.2014 року у справі №809/470/14;

3) Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №247709469 від 11.03.2021 року (а.с.18-20) та роздруківкою з інтернет-сторінки https://setam.net.ua (а.с.21-24).

Зазначені вище під порядковим номером (3) докази надано представником заявника на підтвердження факту відсутності заборгованості за рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2010 року.

Зі змісту копія рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2010 року у справі №2-1406/2010 (а.с.4-6), вбачається, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було стягнуто заборгованість в сумі 5 150 364,36 грн., в тому числі і шляхом звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки: приміщення кафе-магазину за адресою АДРЕСА_1 , а також квартиру АДРЕСА_2 .

Зі змісту роздруківок з інтернет-сторінки ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21-24) вбачається, що кафе-магазин за адресою АДРЕСА_1 виставлено на прилюдні торги 19 жовтня 2020 року. Переможцем торгів визнано особу, яка запропонувала ціну лоту 2 801 001,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Стецик Андрія Романовича про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України суд першої інстанції звернув увагу на те, що роздруківка з інтернет-сторінки https://setam.net.ua не є належним доказом факту відсутності заборгованості ОСОБА_1 за рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2010 року.

Також не є таким доказом відсутності заборгованості і Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №247709469 від 11.03.2021 року.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в матеріалах даної справи відсутні належні докази щодо відсутності заборгованості ОСОБА_1 , визначеної у рішенні Надвірнянського районного суду від 13.12.2010 року. Тому на цей час відсутні підстави для скасування обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , вжиті ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 травня 2014 року у справі № 344/16234/14-ц.

З такими доводами суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду та вважає їх правильними.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не містять підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Апеляційний суд приходить до переконання, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстав для скасування ухвали з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 червня 2021 року.

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшвський

В.Д. Фединяк