Справа № 740/1387/21
Провадження № 2-др/740/11/21
УХВАЛА

25 червня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

при секретарі судового засідання Кубрак Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гринь Л.В. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,- ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,

встановив:

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.05.2021 у вказаній справі позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки позивачем подано заяву про залишення позову без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Гринь Л.В. 25.05.2021 звернулася до суду із заявою про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача. В обгрунтовання вимог зазначає, що дії позивача є необгрунтованими, оскільки позов заявлений неуповноваженою особою на звернення з позовом до суду. Позивачка ОСОБА_2 не є власником домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вона не уповноважена на свій власний розсуд заявляти вимоги про відшкодування шкоди завданої майну власника - ОСОБА_3 . За таких обставин, у зв"язку із необгрунтованими діями позивача згідно із ч. 5 ст. 142 ЦПК України відповідач має право на відшкодування здійснених ним витрат, пов"язаних із розглядом справи, зокрема на відшкодування витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат надала договір про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт з детальним описом виконаних робіт та меморіальний ордер про оплату послуг адвоката.

Від позивача ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача, у задоволенні заяви просила відмовити. Позивач вказує, що звернення до суду із позовом є її суб"єктивним правом, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України. Її волевиявлення щодо залишення заяви без розгляду є диспозитивним правом позивача. Для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Відповідачем не було подано відзив на позов, не було доведено перед судом необгрунтованість дій позивача під час судового розгляду. У підготовчому судовому засіданні не було доведено необгрунтованості дій позивача, зокрема відсутність у неї права вимоги за пред"явленим позом, не зазначено про це в ухвалі суду про залишення позову без розгляду. Меморіальний ордер, наданий адвокатом Гринь Л.В., не посвідчений установою банку.

У судове засідання сторони та їх представники не з"явилися, від їх представників надійшли заяви про розгляд у їх відсутність та підтримання своїх позицій.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку необхідність відхилити аргументи, які викладені в заяві про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача, з таких мотивів.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення судових витрат у розмірі 3 000,00 грн, пов`язаних із правовою допомогою, заявник зазначив, що необгрунтованість дій позивача полягає у тому, що їй не належить право вимоги за пред"явленим позовом про відшкодування шкоди, завданої майну, власником якого вона не являється.

Однак, вирішуючи вимоги про компенсацію здійснених відповідачем витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що з системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України слідує, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Відсутність чи наявність у позивача права матеріально-правової вимоги до відповідача за пред"явленим у даній цивільній справі позовом судом при розгляді справи та залишенні позову без розгляду не встановлено. При цьому, є підтвердженим постановою у справі про адміністративне правопорушення факт пошкодження відповідачкою паркану за адресою АДРЕСА_1 . Позивачка стверджувала у позові, що зводився він з металопрофілю за її кошти. З наявних в матеріалах справи технічного паспорту на житловий будинок за вказаною адресою, виготовлений станом на 04.11.2008, та витягу з реєстру прав власності на вказане нерухоме майно від 23.02.2009, вбачається, що на той час ворота з хвірткою та огорожа виготовлені були з дерева. Власником майна є ОСОБА_3 . Висновки з питань доведеності здійснення поліпшення вказаного домоволодіння шляхом ремонту паркану позивачем, встановлення власника пошкодженого майна, а саме паркану, у ході розгляду справи судом не зроблені. Зазначене є предметом доказування і окремої оцінки. За таких обставин, суд не вбачає підстав для висновку про те, що дії позивача у розумінні частини п`ятої статті 142 ЦПК України були свідомо недобросовісні і свідчили про зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.137, 141 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гринь Л.В. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.М. Карпусь