СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23667/19

пр. № 2/759/629/21

07 червня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Семененко В.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 року до суду надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог, позивачем було зазначено, що 14.11.2018 сталось ДТП за участю сторін, винним у якому за постановою суду було визнано відповідача. Цивільно-правова відповідальність відповідача було застрахована Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ГАЛИЦЬКА» . 03.12.2018 позивач звернулась до авторизованого представника страхової та подала заяву про виплату страхового відшкодування. Вартість ремонтних робі становить 83477, 15 грн. 25.01.2019 позивачем було подано до авторизованого представника копії актів виконаних робіт та квитанції про сплату вартості проведених робіт. 04.03.2019 сплив граничний строк, протягом якого страхова компанія мала виконати свої зобов`язання. Позивач неодноразово телефонувала до страхової, проте її дзвінки були проігноровані. В липні 2019 року позивач дізналась, що МТСБУ припинило членство ПрАТ СК «Галицька» в МТСБУ та позбавило права укладати договори. Відтак позивач наголошує, що страхова компанія не виплачує позивачу страхове відшкодування з незалежних від позивача причин. Також позивачем було повідомлено, що згідно з рішенням МТСБУ про виплату відшкодування шкоди, позивачу було отримано суму у розмірі 13 000,00 грн. З урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь розмір матеріального збитку, обрахованого на підставі звіту експерту з урахуванням виплати МТСБУ в розмірі 97916,52 грн та суму понесених судових витрат у розмірі 8069,39 грн.

На підставі ухвали суду від 23.12.2019 у справі відкрито провадження. В подальшому, справу було передано іншому складу суду та прийнято до провадження на підставі ухвали від 03.12.2020.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, наголошував, що предметом позову є відшкодування шкоди за деліктним зобов`язанням, яке є первинним. Вина відповідача є доведеною та підтвердженою відповідним рішенням суду. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, позивач зверталась з вимогою про відшкодування і до страхової компанії, і до авторизованого представника і до МТСБУ. Відтак, позивачем було вчинено всі дії щодо отримання страхового відшкодування, проте, відшкодування вона так і не отримала. Заперечував посилання на практику Верховного Суду, оскільки у даному випадку позивач зверталась до страхової компанії, проте, в межах встановленого строку, відшкодування вона не отримала. Також зауважив, що суб`єктний склад деліктного зобов`язання не змінюється, а лише доповнюється додатковим боржником - страховою компанією у разі укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Позов просив задовольнити.

Представник відповідача наголошував на безпідставності позовних вимог, просив у задоволенні позову - відмовити. Зауважив, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» не містить визначення авторизованого представника, відтак вважає, що позивач зверталась з заявою про виплату страхового відшкодування до неналежної особи. Позивачем не доведено намагання притягнути до відповідальності страхову компанію, яку не було залучено у якості співвідповідача. При цьому, наголошує, що на момент початку спірних правовідносин, страхова компанія мала ліцензію на вказаний вид діяльності, звертає увагу на відсутність відмови страхової виплатити відшкодування, вважає, що позивачем не були вчинені дії з дотриманням вимог закону щодо звернення до страхової компанії щодо виплати відшкодування, у зв`язку з чим, підстави для задоволення позову - відсутні.

Суд, у порядку загального позовного провадження, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу Honda Civic д.н.з. НОМЕР_1 .

04.11.2018 приблизно о 10 год.00 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Ф.Пушиної, 54 в м.Києві, не врахував дорожньої обстановки, не був уважним, не дотримувався безпечного бокового інтервалу та вчинив наїзд на припаркований автомобіль Хонда д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого, вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно із постановою Святошинського районного суду м.Києва від 03.12.2018 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі №234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу »BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК Галицька» на підставі полісу АК/7637895 дійсний до 11.12.2018, франшиза нуль гривень.

Отже вищезазначена ДТП мала місце під час дії договору страхування, укладеного між відповідачем та ПрАТ «СК Галицька».

На підтвердження звернення до ПрАТ «СК Галицька», позивачем було долучено заяву від 04.02.2019 без доказів її направлення чи отримання, також надала копію листування між нею та працівником ТОВ «Сінерджи техасістенс».

За твердженням позивача вона не отримала страхового відшкодування від ПрАТ «СК Галицька».

Згідно із звітом про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику КТЗ від 14.11.2018, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Honda Civic д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження складає 110916,52 грн.

При цьому позивачем було надано повідомлення від МТСБУ згідно із яким, їй було повідомлено, що відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ прийняло рішення про виплату відшкодування в розмірі 13000,00 грн, які позивач отримала.

Згідно із ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивач звернувся до суду з метою стягнення з відповідача майнової шкоди, внаслідок ДТП.

За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

Згідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством

За умови ч.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями ч.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч.4 ст.36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК Галицька».

Таким чином, ПрАТ «СК Галицька», як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і зазначеним відновлювальним ремонтом згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відповідні роз`яснення містяться і в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Як вказано у постанові Верхового Суду від 04.07.2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.06.2019 р. №1060 анульовано ліцензію ПрАТ «СК «Галицька» на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг у сфері страхування.

Верховний Суд в постанові від 03.02.2021 р. у справі № 592/8115/18 дійшов висновку, що обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності покладено на страхову компанію до завершення процедури її ліквідації в особі ліквідаційної комісії, а в разі недостатності коштів (майна) - на МТСБУ. Втрата членства в МТСБУ та позбавлення права на здійснення страхової діяльності не припиняє обов`язок страховика виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 754/12300/16-ц (провадження № 61-43477св18).

Окрім того, слід зазначити, що ДТП сталось 14.11.2018, тоді як вищезазначене розпорядження прийнято 06.06.2019.

Окрім того, матеріали справи не містять ані підтвердження отримання чи направлення заяви позивача до ПрАТ «СК «Галицька», ані відмови ПрАТ «СК «Галицька» у виплаті такого відшкодування.

Судом неодноразово роз`яснювались права сторін на витребування доказів, проте відповідних клопотань до суду не надходило.

Варто зазначити, що суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. В постанові Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №752/19715/14-ц зазначено, що позивач визначає відповідача у справі самостійно. Суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Між тим, ПрАТ «СК «Галицька» в якості співвідповідача до участі у справі залучена не була.

В правовому висновку, викладеному у постанові ВП ВС від 4.07.2018 у справі №755/18006/15-ц(пп.68-70) зазначено, що ст.1191 ЦК та ст.38 закону №1961-IV, з одного боку, і ст.993 ЦК та ст.27 закону «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 зазначеного закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі ст.993 ЦК та ст.27 закону «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У Постанові Верховного Суду від 4.12.2019 у справі №359/2309/17 зазначено, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відтак, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК Галицька», саме ПрАТ «СК Галицька» повинно відповідати за завдану шкоду в межах ліміту відповідальності, але позовних вимог до них у справі не заявлено.

У зв`язку з чим, підстави для задоволення позову - відсутні.

Керуючись ст. 22, 509, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 95, 133, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Святошинський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 17.06.2021.

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Суддя Ю.В. Войтенко