Справа № 199/6163/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Куземі О.Г.,

за участю представника боржника Дрозд К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Малюк Інни Володимирівни, яка полягає у нерозгляді клопотання боржника у виконавчому провадженні №58860714,

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась божник за виконавчим провадженням №58860714 із вищевказаною скаргою, в обґрунтування якої послалась на те, що стягувач за вказаним виконавчим провадженням повідомив боржника про відсутність в неї заборгованості за кредитним договором, примусове стягнення якої здійснюється за рішенням суду в рамках означеного виконавчого провадження. За таких обставин 30 березня 2021 року боржник звернулась до державного виконавця АНД ВДВС у м. Дніпрі ПСМУМЮ (м. Дніпро) Малюк І.В. із клопотанням, в якому просила державного виконавця звернутись до стягувача задля надання останнім розрахунку залишку заборгованості боржника, що необхідно для вирішення подальшої долі виконавчого провадження. Таке клопотання отримано державним виконавцем 02 квітня 2021 року, однак дотепер залишається без відповіді. За викладених обставин боржник просила суд визнати бездіяльність державного виконавця з нерозгляду її клопотання неправомірною, а також зобов`язати державного виконавця усунути порушення прав боржника шляхом звернення до стягувача з вимогою про надання розрахунку залишку заборгованості боржника.

В судовому засіданні представник боржника вимоги скарги підтримала, просила скаргу задовольнити в повному обсязі, пославшись на те, що відомості про відсутність заборгованості боржника перед стягувачем дійсно стали відомі боржнику внаслідок звернення до стягувача, однак останній відмовився надавати на підтвердження цього будь-який документ.

Інші учасники розгляду скарги в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, жодних заяв по суті розгляду скарги не подали. За таких обставин суд вважає за можливе у відповідності до ст.450 ч.2 ЦПК України вважає провести судове засідання та здійснити розгляд скарги за відсутності державного виконавця та стягувача.

Вислухавши представника скаржника та дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за наслідками розгляду по суті цивільної справи №199/6163/15-ц (провадження №2/199/250/16) було ухвалено рішення, яким позовні вимоги за первісним позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі та вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ML-302/020/2007 від 30 січня 2007 року. За наслідками апеляційного та касаційного перегляду вищевказане рішення суду залишено без змін.

28 березня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська на вищевказане рішення суду видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 , на підставі якого постановою державного виконавця АНД ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Малюк І.В. відкрито виконавче провадження №58860714, яке триває і дотепер.

09 жовтня 2020 року боржником ОСОБА_1 на ім`я державного виконавця Малюк І.В. складено клопотання, в якому боржник, посилаючись на повідомлення їй стягувачем про відсутність в неї заборгованості за кредитним договором, просить державного виконавця звернутись до стягувача АТ «ОТП Банк» з вимогою про надання розрахунку залишку заборгованості боржника за кредитним договором. Зазначене клопотання було відправлено поштовим зв`язком 30 березня 2021 року та отримане адресатом 02 квітня 2021 року. При цьому жодних даних про отримання боржником відповіді на таке клопотання, повідомлення її державним виконавцем про результати його розгляду матеріали скарги не містять, боржником стверджується про нерозгляд клопотання, а іншими учасниками розгляду скарги жодних доказів іншого суду не надано.

Правовідносини, які виникли між учасниками розгляду справи, врегульовані положеннями конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі Інструкція).

Відповідно до ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст.18 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями ст.18 ч.2 п.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Вищевказаному обов`язку виконавця кореспондує передбачене ст.ст.14, 15, 19 Закону України «Про виконавче провадження», п.9 розділу ІІ Інструкції право боржника, як сторони виконавчого провадження, заявляти клопотання, обов`язкові для розгляду виконавцем.

Нормою ст.18 ч.3 п.п.21, 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічні положення містить п.6 розділу І Інструкції.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» в якості однієї із засад здійснення виконавчого провадження встановлено розумність строків виконавчого провадження.

Нормою ст.55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст.ст.447, 448, 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи знайшов своє підтвердження заявлений боржником факт звернення в порядку реалізації своїх прав сторони виконавчого провадження до державного виконавця із відповідним клопотанням, яке останній зобов`язаний розглянути. Однак, дотепер про наслідки розгляду такого клопотання боржника належним чином не повідомлено державним виконавцем, останній, як учасник розгляду даної скарги, суду жодних доказів розгляду клопотання боржника не подав. За таких обставин, враховуючи таку засаду здійснення виконавчого провадження як розумність його строків, яка охоплює і питання строку розгляду державним виконавцем клопотань сторін, з огляду на підтверджену в судовому засіданні дату отримання державним виконавцем клопотання боржника, а також значення цього клопотання для результатів виконавчого провадження, суд приходить до висновку про допущення державним виконавцем неправомірної бездіяльності, яка полягає у нерозгляді згаданого клопотання боржника. Відтак вимога скарги про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Разом з тим суд вважає за необхідне задовольнити частково другу вимогу скарги шляхом зобов`язання державного виконавця здійснити розгляд клопотання боржника, а не запропонованим боржником суду шляхом зобов`язання державного виконавця звернутись до стягувача з вимогою про витребування у останнього розрахунку залишку заборгованості боржника. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду скарги, полягає в тому, що боржник, формулюючи вказану свою вимогу таким чином, фактично просить суд обмежити та втрутитись у дискреційні повноваження державного виконавця, наперед визначивши результати розгляду останнім клопотання боржника, що не тільки не передбачено діючим законодавством, а й суперечить йому, а отже є неможливим.

На підставі викладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.2, 13-15, 18, 19, 28, 39, 74, Закону України «Про виконавче провадження», п.6 розділу І, п.9 розділу ІІ Інструкції, ст.ст.258-261, 263, 268, 272, 353, 354, 355, 447, 448, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Малюк Інни Володимирівни, яка полягає у нерозгляді клопотання боржника у виконавчому провадженні №58860714 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Малюк Інни Володимирівни, яка полягає у нерозгляді клопотання боржника у виконавчому провадженні №58860714, неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Малюк Інну Володимирівну розглянути клопотання боржника у виконавчому провадженні №58860714 ОСОБА_1 від 09 жовтня 2020 року, яке було отримано державним виконавцем 02 квітня 2021 року.

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст.261 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі постановлення ухвали без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 23 червня 2021 року.

Суддя А.М. Авраменко