Справа №519/122/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

08.06.2021 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах якого діє офіційний опікун ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , яка є донькою позивача та співвласника квартири ОСОБА_2 після розірвання шлюбу з її матір`ю, проживала з матір`ю. Факт реєстрації відповідачки у квартирі перешкоджає позивачам, як співвласникам квартири, користуватися, володіти та розпоряджатися в повному обсязі своєю приватною власністю, адже змушує нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та квартплаті згідно законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 17.03.2020 відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, згідно якої просять справу розглядати у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву, згідно якої просить суд справу розглядати у її відсутності, також надала до суду письмові пояснення в яких зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог в зв`язку з тим, що вселена в дану квартиру, як донька співвласника в 2004 році. Наданий час вона не проживає в даній квартирі в зв`язку з тим, що працює за кордоном і вимушена не проживати в даній квартирі через конфлікт із співвласниками.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст.5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 31 травня 2000 року, виданого Фондом комунального майна Южненської міської ради Одеської області за №1949, зареєстрованого в комунальному підприємстві «Южненське міське бюро технічної інвентаризації» Одеської області в реєстровій книзі №3 пр, під реєстровим №6, стор.100 квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.11-11зв).

В зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , що підтверджується Довідкою про склад сім`ї ОСББ «РІДНИЙ ДІМ ХІМІКІВ 22» від 31.01.2020 (а.с.10).

Співвласник ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть.

Згідно Акту про не проживання ОСББ «РІДНИЙ ДІМ ХІМІКІВ 22» №23 від 31.10.2019 відповідач ОСОБА_4 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 2003 року (а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з частиною 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Таким чином, факт реєстрації відповідача у квартирі само по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а вимога обґрунтована й підлягає задоволенню.

Як зазначено в п.п.33, 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року №5, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №6-709цс16.

Крім цього, у вказаній постанові Верховного Суду України зазначено, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що вона працює за кордоном, про наявність конфліктної ситуації з співвласниками квартири. Крім того між сторонами відсутній спір щодо усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів про факт праці за кордоном, про наявність конфліктної ситуації з співвласниками, про наявність перешкод в проживанні в зазначеній квартирі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 12, 81, 141, 265 ЦПК України, ст.ст.319, 321, 391 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах якого діє офіційний опікун ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_3 .

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачка ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І.Барановська