Справа № 462/1328/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2021 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

з участю секретаря Фіс В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася у суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису, вчиненого 30 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 6418, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованості в розмірі 26102 гривні 00 копійок, таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що виконавчий напис вчинений у порушення вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а також, є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги. В зв`язку з наведеним, просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

2 березня 2020 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Крім цього, 2 березня 2020 року ухвалою суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 30 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 6418 до завершення розгляду справи.

Суд ухвалив розглядати справу без участі позивача та її представника, які у судове засідання не з`явилися, проте позивачка подала до суду письмову заяву, в якій просить позов задовольнити та розглядати справу в її відсутності.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі представника відповідача, який відзиву суду не подав, до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Також, суд ухвалив розглядати справи без участі третьої особи, який до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, письмових пояснень щодо позову не надав, проте його неявка не перешкоджає розгдяду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом, 03.05.2019 ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 строком на 30 днів уклали договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №846944 на суму 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, за яким позичальник зобов`язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у п. 1.3 цього договору. Строк дії договору визначено 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Договір укладений в простій письмовій формі.

З графіку платежів до договору про надання коштів у позику, який є невід`ємною частиною договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №846944 від 03.05.2019, вбачається, що сукупна вартість позики складає 8890,00 грн., з яких 1890,00 грн. складають проценти за користування позикою.

Також встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «УМ Факторинг» право вимоги за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №846944 від 03.05.2019.

30 жовтня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6418, яким стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за договором від 03.05.2019, укладеним з ТОВ «Авентус Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «УМ Факторинг», у розмірі 25102,00 грн. за період з 03.05.2019 по 06.09.2019, з яких 7000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 3780,00 грн. заборгованості за відсотками, 14322,00грн. заборгованості за пенею та іншими штрафними санкціями та 1000,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

11 листопада 2019 року приватний виконавець Меленчук В.І. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 600557104 з виконання виконавчого напису №6418, виданого 30.10.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову КМУ від 26.11.2014року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 30 жовтня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.

Слід зазначити, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

З виконавчого напису, який оспорює позивач вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за період з 03.05.2019 року по 06.09.2019 року. Стягнута за виконавчим написом сума в тому числі складається з заборгованості за відсотками у розмірі 3780,00 грн та пенею і штрафними санкціями у розмірі 14322,00 грн.

Відповідно до умов договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №846944 від 03.05.2019, укладеним позивачем з ТОВ «Авентус Україна», на підставі якого вчинено виконавчий напис, і який наданий суду, датою остаточного повернення позики, яка є датою припинення нарахування відсотків є 02.06.2019 року.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи позивачки, що виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості, яку не можна вважати безспірною, оскільки з виконавчого напису слідує, що заборгованість за відсотками та пенею і штрафними санкціями стягнута за період, за який у кредитора вже не було права нараховувати такі.

Відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були надані приватному нотаріусу належні докази безспірності заборгованості позивача за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №846944 від 03.05.2019, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 141, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 30 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 6418 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованості в розмірі 26102 гривні 00 копійок, таким, що не підлягає виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», , місцезнаходження: м.Київ, вул. Зоологічна, 4а.

Повне судове рішення складено 05.03.2021 року.

Суддя: