Провадження №2/447/260/21
Справа №447/158/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

05.07.2021 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Бачуна О.І.

секретаря судового засідання Тремба І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Миколаєві, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

встановив:

25.01.2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В позовній заяві, зазначає, що відповідно до укладеного договору №б/н від 07.06.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3500.00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.11.2018 року. Відповідно до паспортних даних за адресою місця реєстрації ОСОБА_3 , зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Отже спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі у справі. Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого ОСОБА_3 . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 07.06.2006 року становить 17303,48 грн., яка складається з 17303,48 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Позивач просить винести рішення, яким стягнути з відповідачів на їх користь згадану вище заборгованість та судові витрати.

21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

09 лютого 2021 року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито спрощене позовне провадження по справі.

29.03.2021р. ухвалою суду здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

07.04.2021р. на адресу суду від Миколаївської державної нотаріальної контори поступила спадкова справа №273/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

23.06.2021р. ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник позивача.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, оскільки від відповідача ОСОБА_1 на адресу суд поступало клопотання про надіслання йому процесуальних документів по справі та додатків до позовної заяви. Причини неявки в судове засідання суду не повідомили.

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд встановив, що ОСОБА_3 07.06.2006 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту кредитування на картковий рахунок у розмірі 3500 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 10.11.2018 року.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника ОСОБА_3 перед Банком за кредитним договором № б/н від 07.06.2006 року становить 17303,48 грн.

У зв`язку із порушенням умов договору, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 26.10.2020 року, відповідачам було надіслано лист - претензію про усунення порушення кредитних зобов`язань за Кредитним договором №б/н від 07.06.2006 року.

З матеріалів спадкової справи №273/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , вбачається, що на підставі претензії кредитора АТ « Ощадбанк» заведена спадкова справа. Відомостей про спадкоємців померлого ОСОБА_3 у нотаріальній конторі немає.

Як вбачається із копії паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , така зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_3 , відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплати проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики не припиняються, а включаються до складу спадщини, тому спірні правовідносини мають регулюватися статями 1281,1282 ЦК України.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.

Представник позивача у своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову покликається на те, що відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки зареєстровані за його адресою, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину і повинні нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд звертає увагу на те, що всупереч наведеним вище нормам, позивач не долучив до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_3 саме відповідачі отримали від нього у спадщину майно, вартість якого відповідає ціні позову.

Більше того, відповідно до копій матеріалів спадкової справи №273/2019, така заводилась 01.10.2019 року Миколаївською державною нотаріальною конторою, виключно на підставі претензії ПАТ «Державний ощадний банк України» філія Львівське обласне управління.

При цьому, згідно відповіді Миколаївської державної нотаріальної контори №632/02-14 від 29.07.2020 р., після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомостей про спадкоємців померлого ОСОБА_3 у нотаріальній конторі немає.

Позивач надав суду в якості доказів щодо фактичного постійного проживання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме: копії паспортів відповідача та спадкодавця, де зазначено місце реєстрації: АДРЕСА_1 з якої не можливо встановити факт спільного проживання відповідачів із померлим ОСОБА_3 . Тобто суд вважає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання відповідачів із спадкодавцем (позичальником).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання банку лише на спільне місце реєстрації відповідачів з спадкодавцем, без надання доказів наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті спадкодавця, доказів того, що відповідачі є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , і вони проживали з ним на час відкриття спадщини, свідчить про недоведеність позивачем позовних вимог.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, відсутні підстави для стягнення боргу за кредитом спадкодавця, а тому позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 526, 608, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-257, 268, 289,315 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Миколаївський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бачун О. І.