ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1315/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/2126/20 Категорія: 310020000 Середа Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (скаржник) ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2021 (повний текст складено 07.05.2021, суддя в суді першої інстанції Середа Л.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася у вересні 2020 року до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у сумі 32 520 грн. 58 коп. вказала, що на підставі рішення суду від 02.09.2014 у справі №695/2801/14-ц про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 27.10.2014, до закінчення навчання та не пізніше, ніж до досягнення ним 23 років, було видано відповідний виконавчий лист, в якому допущено помилку, а саме не зазначений розмір частки від заробітку. У подальшому, у зв`язку з внесенням виправлення у вказаний виконавчий лист ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2019, державним виконавцем здійснено розрахунок, відповідно до якого заборгованість відповідача по аліментам на утримання дитини за період з 27.10.2014 по 26.10.2019 становить 32 520 грн. 58 коп. Оскільки відповідач добровільно вказану суму заборгованості не сплатив, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2021 позов у справі задоволено повністю. Суд вказав, що в силу вимог законодавства відповідач має погасити наявну в нього заборгованість по сплаті аліментів.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 10.06.2021 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати за відмовити у задоволенні позову. Вказує, що постанова апеляційного суду від 10.12.2020 у справі №695/2801/14-ц, на яку послався суд, оскаржується в касаційному порядку. У рішенні Золотоніського міськрайонного суду від 27.04.2020 у справі №695/199/20, яке набрало законної сили, у спорі щодо стягнення з відповідача пені вказано, що вина боржника у простроченні сплати аліментів відсутня. Заборгованість по аліментам, нарахована після 30.06.2016, є безпідставною, адже аліменти стягувалися лише протягом навчання дитини в Золотоніському технікумі ветеринарної медицини. У ЧДТУ син відповідача навчався з 01.09.2018 по 30.01.2020, отже нарахування аліментів з 30.06.2016 по 01.09.2018 є неправомірним. Рішення суду від 02.09.2014 про стягнення аліментів передбачає, що вони сплачуються до кінця навчання дитини, тобто до 30.06.2016. відповідач не винен, що суд у виконавчому листі про стягнення аліментів допустив описку та помилково вказав їх розмір.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням наведеного, розгляд цієї справи про стягнення заборгованості по аліментах в сумі 32 520 грн. 58 коп. проводиться у порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є сторони у справі.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2014 у справі №695/2801/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 і до закінчення навчання та не пізніше, ніж до досягнення ним 23 років.

На виконання вказаного рішення Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 02.09.2019 видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця ВДВС Золотоніського МРУЮ відкрито виконавче провадження ВП №44886480 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Оскільки у виконавчому листі Золотоніського міськрайонного суду від 02.09.2014 було допущено описку, а саме: не зазначений розмір частки від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.01.2019 виправлено вказану помилку, шляхом видачі нового виконавчого листа, в якому зазначено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 і до закінчення навчання та не пізніше, ніж до досягнення ним 23 років.

Вказана ухвала набрала законної сили після перегляду в апеляційному порядку 23.05.2019.

Одночасно постановою апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2019 скасовано ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області про роз`яснення способу та порядку виконання виконавчого листа, відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця Золотоніського МР ВДВС ГТУЮ у Черкаській області про роз`яснення порядку виконання судового рішення від 02.09.2014 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання. Апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції допустив помилку, зазначивши не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у виконавчому листі, оскільки дана вимога застосовується лише для стягнення розміру аліментів для неповнолітніх дітей, і не підлягає застосуванню щодо стягнення аліментів на дитину, яка досягла повноліття та продовжує навчання. Оскільки розмір аліментів, який стягувався на користь стягувача є меншим, ніж 1 / 4 частка, яка була визначена судом та підлягала стягненню, то виникла заборгованість, розмір якої має бути визначений державним виконавцем із врахуванням задоволених вимог, де вказано у рішенні суду до закінчення навчання, яке згідно з довідкою №263 від 19.06.2014 закінчується 30.06.2016.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.04.2020 у справі № 695/199/20, яке набрало законної сили 07.08.2020, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів. Суд виходив з того, що відсутня вина відповідача в тому, що аліменти нараховувалися невірно. Відповідач сплачував аліменти відповідно до розміру, нарахованого державним виконавцем на підставі виконавчого листа № 695/2801/14-ц від 02.09.2014, а із заявою про виправлення у ньому помилки стягувач звернулася до суду лише у січні 2019 року, тому суд не вбачає вини боржника у її виникненні. Суд вказав про неправомірність нарахування заборгованості та пені після 30.06.2016, оскільки рішення Золотоніського міськрайонного суду від 02.09.2014 розповсюджувалося на період навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Золотоніському технікумі ветеринарної медицини, тобто до 30.06.2016, оскільки предметом судового розгляду було його навчання саме у вказаному навчальному закладі.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки-розрахунку Золотоніського МР ВДВС ГТУЮ у Черкаській області АСВП №44886480 від 21.12.2018 згідно з виконавчим листом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/2801/14-ц заборгованість по аліментам ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, станом на 01.01.2019 становить 29 859,50 грн. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виконаного ДВС, №16133 від 28.10.2019 заборгованість по аліментам станом на 26.10.2019 становить 32 520,58 грн.

Відповідно до довідок декана факультету харчових технологій та сфери обслуговування Черкаського державного технологічного університету №473 від 02.08.2016, №5 від 23.08.2018, №132 від 03.12.2018, №249 від 27.08.2019, ОСОБА_4 у період 01.09.2018 по 30.01.2020 навчався у Черкаському державному технологічному університеті на факультеті харчових технологій та сфери обслуговування на денній формі навчання.

Постановою головного державного виконавця Золотоніського МР ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 01.07.2020 у виконавчому провадженні ВП №44886480 з примусового виконання виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/2801/14-ц про накладення штрафу, за несплату заборгованості по аліментам на ОСОБА_2 накладено штраф на користь ОСОБА_1 у сумі 6504,01 грн.

Вважаючи протиправними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів у сумі 32 520,58 грн., а постанову про накладенні штрафу від 01.07.2020 у виконавчому провадженні ВП №44886480 такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_2 звертався із скаргою до суду.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2020 таку скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення Золотоніського МР ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів задоволено частково: визнано неправомірними дії державного виконавця щодо нарахування ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів у сумі 32 520,58 грн. та зобов`язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів із розрахунку по час закінчення навчання ОСОБА_4 у Золотоніському технікумі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, тобто до 30.06.2016; провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення Золотоніського МР ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів в частині визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця про накладення штрафу на ОСОБА_2 закрито, та роз`яснено право звернутись з цією вимогою до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 10.12.2020 змінено ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2020, зокрема, скасовано ухвалу від 07.10.2020 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо нарахування ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів у сумі 32520 грн. 58 коп. і зобов`язання державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості та скаргу в цій частині залишено без розгляду; в іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають наступне правове регулювання.

Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Також у частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до частини восьмої статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як вірно вказав суд, згідно з правовими висновками ВС, викладеними у постанові від 05.08.2020 у справі №464/6206/18, від 13.01.2021 у справі № 2-751/2007 у справах щодо правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів особа вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах. До подібних висновків дійшла також ВП ВС у постановах: від 29.08.2018 у справі №201/10328/16-ц; від 27.11.2019 у справі №201/10329/16-ц.

Суд вирішує питання щодо заборгованості по аліментам у порядку позовного провадження лише в разі спору про її розмір правова позиція ВП ВС у постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц.

При цьому за змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання висновок ВС у постанові від 23.01.2019 справа №346/103/17.

Апеляційний суд враховує, що рішення суду про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, ґрунтується на доказах навчання в певному навчальному закладі, що обумовлює конкретні потреби дитини в матеріальній підтримці з боку батьків, обумовлені, зокрема, проживанням в іншому населеному пункті, витратами на винайм житла, проїзд, продукти харчування тощо.

Саме за таких мотивів виходить суд, визначаючи конкретний розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Отже після закінчення навчання обов`язок батьків сплачувати аліменти, що випливає з рішення суду про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, припиняється (у даній справі це рішення Золотоніського міськрайонного суду від 02.09.2014 у справі №695/2801/14-ц).

При цьому подальший вступ дитини до іншого навчального закладу та продовження у зв`язку з цим навчання є підставою для звернення з новим позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, з урахуванням інших підстав факту навчання в іншому закладі, що обумовлює інші потреби дитини в матеріальному забезпеченні, якщо з цих нових підстав виникне спір між сторонами.

Таким чином заборгованість відповідача у даній справі по аліментах, які стягнуті рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 02.09.2014 у справі №695/2801/14-ц має розраховуватися за період навчання в Золотоніському технікумі ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, тобто до 30.06.2016 (закінчення навчання), про що вірно зауважує скаржник у справі, та не охоплює продовження навчання в іншому навчальному закладі Черкаському державному технологічному університеті.

Такі висновки відповідають практиці ВС, що міститься в постанові від 23.01.2019 справа №346/103/17.

Вказаного суд першої інстанції в даній справі не врахував, помилково зазначивши про обґрунтованість доводів позивача про наявність у відповідача заборгованості по аліментах, стягнутих рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 02.09.2014, у тому числі і за період навчання в Черкаському державному технологічному університеті.

Отже розмір заборгованості відповідача за вказаний проміжок часу з 27.10.2014 по 30.06.2016 становить 10307,00 грн., що вбачається, зокрема, з довідки-розрахунку від 21.12.2018, наданої суду державним виконавцем (а.с.21).

Згідно ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Таким чином за обставин цієї справи позивач може захистити своє право на стягнення аліментів у порядку, визначеному ст. 191 СК України, шляхом пред`явлення відповідного позову про їх стягнення тощо.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У даному випадку відповідач не надав суду доказів належної сплати аліментів на утримання свого сина ОСОБА_5 .

Натомість з позиції відповідача вбачається його незгода з періодом, протягом якого в батька дитини існує обов`язок по сплаті аліментів (з чим апеляційний суд погодився), а також те, що заборгованість виникла внаслідок наявності у виконавчому листі про стягнення аліментів описки.

При цьому згідно постанови апеляційного суду Черкаської області від 23.05.2019 рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.09.2014 (про стягнення аліментів) набрало законної сили і суд не може змінювати його по суті. При цьому була допущена помилка у виконавчому листі, де сам розмір частки стягнення аліментів не був вказаний, тому рішення виконувалось в частині щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2014 і до закінчення навчання, та не пізніше ніж до досягнення сином 23-х років.

Суд першої інстанції допустив помилку, зазначивши не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки дана вимога застосовується лише для стягнення розміру аліментів для неповнолітніх дітей, і не підлягає застосуванню щодо стягнення аліментів на дитину, яка досягла повноліття та продовжує навчання. Проте, враховуючи, що розмір аліментів, який стягувався на користь стягувача є меншим, ніж 1 / 4 частка, яка була визначена судом та підлягала стягненню, то виникла заборгованість, розмір якої має бути визначений державним виконавцем із врахуванням задоволених вимог, де вказано у рішенні суду до закінчення навчання, яке згідно довідки №263 від 19.06.2014 закінчується 30.06.2016 (а. с. 14), на що звертає увагу і скаржник у справі.

Вказівка скаржника на те, що він не винен, що суд у виконавчому листі про стягнення аліментів допустив описку та помилково вказав їх розмір, не спростовує його обов`язок сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням, яке набрало законної сили, розмірі.

При цьому за вимогами п. 9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, а згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Посилання скаржника на те, що у рішенні Золотоніського міськрайонного суду від 27.04.2020 у справі №695/199/20, яке набрало законної сили, у спорі щодо стягнення з відповідача пені вказано, що вина боржника у простроченні сплати аліментів відсутня на правильність вирішення спору у цій справі про стягнення заборгованості по аліментах не впливає, адже заборгованість по аліментам сплачується незалежно від вини платника в її виникненні, що відповідає приписам ст. 195 СК України.

Оскільки за приписами ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, скаржник помилково вказав, що постанова апеляційного суду від 10.12.2020 у справі №695/2801/14-ц, на яку послався суд (щодо розгляду скарги відповідача на дії ДВС по нарахуванню заборгованості по аліментах), оскаржується в касаційному порядку, адже це на правильність вирішення спору в даній справі не впливає.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2021 у даній справі слід змінити в частині визначення суми боргу по аліментах, яка має стягуватися з відповідача на користь позивача, у зв`язку з неправильним застосуванням норми матеріального права ст. 199 СК України, вказавши, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 10307,00 грн. заборгованості, та в частині вирішення питання про стягнення з відповідача судового збору.

На підставі положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог у справі (на 32%), враховуючи, що позивача в даній категорії справ звільнено від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути 2102 * 0,4 * 32% = 269,06 грн. судового збору за розгляд цієї справи судом першої інстанції.

Враховуючи сплату відповідачем 1261,21 грн. судового збору за розгляд даної справи судом апеляційної інстанції, відповідачу з державного бюджету слід повернути 1261,21 - 2102 * 0,4 * *150% * 32% = 857,63 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2021 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам змінити, вказавши, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 10 307,00 грн. заборгованості по аліментах.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь державного бюджету 269,06 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

В решті рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07.05.2021 у даній справі залишити без змін.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 857,63 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 30.06.2021.

Суддя-доповідач

Судді