Справа № 367/6259/19
Провадження №2-з/367/234/2021
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

22 червня 2021 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

встановив:

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису народження дитини.

Крім того, заявник подав до суду заяву про забезпечення позову, де просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3 500,00 грн. за виконавчим листом № 367/2293/18 виданий 11.01.2019 Апеляційним судом м.Києва.

В судове засідання сторони не викликалися.

Суд, дослідивши подану заяву, дійшов висновку, що подана заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є виключення відомостей про батьківство позивача як батька дитини ОСОБА_4 з актового запису № 55 від 27 вересня 2011 року внесеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підволочинського районного управління Тернопільської області.

Заявник стверджує, що на даний час існує гостра необхідність у забезпеченні позову у вказаний ним спосіб, оскільки у разі його не застосування буде порушено охоронювані законом права позивача. Вказує, що ним було проведено експертизу на біологічне батьківство. В ході даної експертизи було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не має кровного споріднення із ОСОБА_1 з розрахованою точністю 99,99%.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з поданої заяви обраний заявником вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам, оскільки в даному провадженні розглядається спір про оспорювання батьківства.

Крім того, суд не може прийняти до уваги надану заявником копію Експертного висновку про біологічне батьківство № MG19-62781 від 22.02.2019 оскільки з поданого висновку не можливо встановити чи були експерти попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Також відповідно до п. 2 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

В даному випадку на примусовому виконані перебуває судове рішення по справі № 367/2293/18, що набрало законної сили.

При цьому, відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підставі вищевикладеного суд у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову відмовляє.

Керуючись ст.ст. 149 153, 260-261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи для відому.

Апеляційна скарга на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.П. Саранюк