Справа № 199/1125/20
Провадження № 2/202/205/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Калантаєнка Д.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Акціонерне товариство СК «АРКС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, за результатом розгляду якого просив суд стягнути з відповідача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 21 936, 00 грн., що складається з ремонту автомобіля 5 948, 00 грн., витрат на паливо 988,00 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., втрат товарної вартості автомобіля 5 000, 00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у зв`язку із порушенням відповідачем ПДР, автомобіль позивача отримав механічні ушкодження. Після чого страховою компанією позивачу було перераховано страхову виплату у розмірі 21 601, 67 грн., однак позивач має понести значно більші витрати з ремонту транспортного засобу, аніж отримані страхові відшкодування. Заявлена позивачем моральна шкода обґрунтована отриманням переживань під час ДТП, марнування часу та нервів на відносини зі страховою компанією.

У судовому засіданні позивач зазначив, що остаточно розмір матеріального збитку понесений ним у зв`язку із ремонтними роботами транспортного засобу складає 4 549 грн., що є різницею між сплаченою сумою страховою компанією та реальним розміром збитків позивача, пов`язаних із ремонтом транспортного засобу.

Повністю заперечуючи проти заявлених вимог, зі сторони відповідача надійшов відзив за змістом якого останній посилався на безпідставність, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивач є власником транспортного засобу ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2013, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У відповідності до копії полісу АО № 4671913 транспортний засіб Toyota Corolla, було застраховано ОСОБА_3 .

У відповідності до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 13.11.2019 під час зміни смуг сталась ДТП за участю сторін по справі, внаслідок чого транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Згідно довідки АТ «ПриватБанк» 30.01.2020 на рахунок позивача надійшло страхове відшкодування у розмірі 21 601,67 грн. за вирахуванням комісії банку.

В той же час, як вбачається з рахунку фактури № РФ -001046 від 18.12.2019 ПП «Автоєстет» вартість ремонту пошкодженого автомобіля ВАЗ 217130 НОМЕР_1 складає 27 550,00 грн.

Крім того, у відповідності до копії чеку № 459854 позивач поніс матеріальну шкоду у вигляді витрат на поливо (поїздки в офіс Страхової компанії, збір інформації по СТО) у розмірі 988 грн.

В той же час надані стороною позивача товарний чек від 18.10.2020 з придбання задньої та передньої правих дверей на суму 7500,00 грн. судом відхиляються, оскільки з вказаного товарного чеку не можливо встановити хто та з якою метою придбав вказане майно.

Таким чином, судом встановлено, що позивачу, окрім сплачених страховою компанією розміру шкоди в сумі 21 601,67 грн., завдана шкода у розмірі 5 537 грн., що складається з 988,00 грн. витрат на паливо та 4 549 грн., що є різницею між сплаченою сумою страховою компанією та реальним розміром збитків завданих позивачу з відновлення транспортного засобу.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При цьому, в оцінці обставин справи необхідно виходити з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, оцінивши наявні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 5 537 грн.

Згідно з вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд враховує а. 1 п. 9 Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову в щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить із встановлених у справі обставин, а також того, що розмір моральної шкоди немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи, та інше. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, при цьому, заявлений позивачем розмір моральної шкоди очевидно завищено, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000, 00 грн.

В іншій частині заявлених вимог суд відмовляє з огляду на їх недоведеність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову частково з відповідача на корить позивача необхідно стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 280 - 284, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), третя особа: Акціонерне товариство СК «АРКС»(04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, код ЄДРПОУ: 2047412) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) майнову шкоду у розмірі 5 537 грн. (п`ять тисяч п`ятсот тридцять сім гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 26.05.2021.

Суддя Г.О. Кухтін