Справа № 639/480/21
Пров.: 4-с/639/11/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року

Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Рубіжного С.О.,

за участю секретаря Чубенко О.С.,

державного виконавця Ботмана П.Д.,

стягувача ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ботмана П.Д., заінтересована особа: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2021 року скаржник ОСОБА_3 , в особі свого представника ОСОБА_4 , звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ботмана П.Д., заінтересована особа: ОСОБА_1 , в якій просив суд поновити строк на оскарження дій виконавця; визнати протиправними дії державного виконавця щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів за виконавчим листом №639/2182/16-ц виданим 25.05.2016 р. Жовтневим районним судом м. Харкова, в період його непрацездатності: з 09.01.2019 р. по 04.02.2019 р., з 14.02.2019 р. по 24.05.2019 р.; зобов`язати державного виконавця за вищевказаним виконавчим листом внести зміни до розрахунку заборгованості по аліментам з урахуванням періодів непрацездатності ОСОБА_3 та неможливості сплачувати аліменти з об`єктивних причин.

В обґрунтування скарги посилається на те, що ОСОБА_3 є боржником за виконавчим провадженням про стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатної дружини.

З 09.01.2019 р. по 04.02.2019 р., з 14.02.2019 р. по 24.05.2019 р. знаходився на стаціонарному лікуванню та повідомив про це державного виконавця.

Проте, жодного перерахунку періоду непрацездатності державним виконавцем зроблено не було.

Окрім того, з підстав втрати працездатності скаржником було подано позов про припинення стягнення з нього аліментів на утримання не працездатної дружини.

Так, державним виконавцем не взято до уваги, що єдиним джерелом доходу ОСОБА_3 є пенсія. З листопада 2014 року по липень 2015 року він платив аліменти добровільно, існувала переплата. З серпня 2015 року платив аліменти до червня 2019 року за можливістю. З липня 2019 року по травень 2020 року платив 50% від пенсії: 25% - аліменти, 25% - заборгованість по аліментах.

Не дивлячись на втрату працездатності та повідомлення до державного виконавця, з червня ВДВС вираховує 50 % з пенсії, що є порушенням прав тепер непрацездатного ОСОБА_3 .

За період перебування на стаціонарному лікуванні державний виконавець також вираховував з пенсії аліменти.

Вище наведене свідчить про те, що державним виконавцем вчинено бездіяльність щодо вірного обрахунку заборгованості по аліментах та порушено права ОСОБА_3 .

Окрім того, після повернення скарги судом без розгляду 25.01.2021 року, строк оскарження дій державного виконавця є пропущеним.

У зв`язку з вище викладеним скаржник і був змушений звернутися до суду з даною скаргою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2021 року прийнято скаргу в провадження судді Рубіжного С.О.

16 лютого 2021 року через канцелярію суду від державного виконавця Ботмана П.Д. надійшов відзив на скаргу в якому він зазначив, що скарга є безпідставною та необґрунтованою виходячи з наступного.

Розрахунок заборгованості по аліментам від 24.12.2020 року було направлено представнику скаржника на її електрону пошту та безпосередньо на вайбер боржника.

Таким чином, ОСОБА_3 дізнався про нібито порушене право 24.12.2020 року, тобто враховуючи десятиденний термін, останній день припадає на 03.01.2021.

Отже, він звернувся з пропуском десятиденного терміну.

На виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) перебуває виконавче провадження №51251993 з примусового виконання виконавчого листа №639/2182/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як непрацездатної колишньої дружини у розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно на строк дії її інвалідності, починаючи з 01.02.2016.

Боржник зазначає, що ним подано позов про припинення стягнення з нього аліментів на утримання непрацездатної дружини, проте в підтвердження цих обставин не надає належних та допустимих доказів.

Також, у скарзі зазначено, що державним виконавцем з червня 2020 року вираховується 50 % заборгованості по аліментам з пенсії боржника в період перебування його на стаціонарному лікуванні, що це є порушенням прав останнього. Проте не наведено жодного нормативно-правового обґрунтування того, що у період непрацездатності боржника забороняється стягнення аліментів з пенсії.

Як вбачається з постанови №51251993 від 27.04.2020 боржник отримує пенсію в УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова, у зв`язку з чим постановлено звернути стягнення на доходи боржника, що отримує дохід в УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова у розмірі 50%, оскільки на момент винесення постанови заборгованість зі сплати аліментів становила 36854,23 грн. Вищевказана постанова державного виконавця не оскаржена до суду боржником, що свідчить про згоду ОСОБА_3 з її положеннями.

Чинним законодавством України чітко передбачено випадки, коли з пенсії боржника відраховується не більше 50% її розміру.

Таким чином, державним виконавцем правомірно здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, а скарга боржника є необґрунтованою та безпідставною.

В судове засідання ОСОБА_3 та його представник не з`явилися, від останньої надійшла заява про проведення судового засідання без їх участі.

В судовому засіданні державний виконавець проти скарги заперечував у повному обсязі посилаючись на обставини які викладені у відзиві на скаргу.

Заінтересована особа ОСОБА_1 разом із своїм представником в судовому засіданні проти скарги заперечували у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) перебуває виконавче провадження №51251993 з примусового виконання виконавчого листа №639/2182/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як непрацездатної колишньої дружини у розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно на строк дії її інвалідності, починаючи з 01.02.2016.

Постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Чорного А.В. від 27.04.2020 року, ВП №51251993 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 , що отримує дохід у УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 36854,23 грн., а в подальшому відповідно до рішення суду та діючого законодавства. (а.с.37)

З розрахунку заборгованості по аліментам від 24.12.2020 року вбачається, що заборгованість станом на 24.12.2020 становить 28182, 73 грн. (а.с.6)

Скаржник зазначив, що він у періоди з 09.01.2019 по 04.02.2019, з 14.02.2019 по 24.05.2019 знаходився на стаціонарному лікуванні. (з.а.7)

Згідно довідки МСЕК серії 12ААБ №279421 від 13.05.2020 року ОСОБА_3 отримав з 12.05.202 року другу групу інвалідності до 01.06.2022 року. (а.с.7)

Відповідно до ч.1ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Аналогічні приписи містяться у ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, відповідно до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 16 постанови Пленуму ВССУ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії бо бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», строки, визначені ст. 385 ЦПК України, є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Як зазначено у скарзі після повернення скарги судом без розгляду 25.01.2021 року, строк оскарження дій державного виконавця є пропущеним.

Отже, суд вважає, що є підстави для поновлення строку для подання скарги на оскарження дій державного виконавця.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження», статтею третьою якого визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Згідно ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно, і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено заходи примусового виконання рішень, якими є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п.1 ч.1); звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (п.2 ч.1); вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні (п.3 ч.1); заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем (п.4 ч.1); інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (п.5 ч.1).

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено права виконавця щодо здійснення ним визначених у даній нормі дій під час здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

В ч.2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

Отже, чинним законодавством України передбачені випадки коли з пенсії боржника відраховується не більше 50% її розміру, а отже суд дійшов висновку, що державним виконавцем правомірно здійснено розрахунок заборгованості по аліментам, вживаються заходи щодо виконання рішення суду відповідно до законодавства, підстав для задоволення скарги не вбачається.

Керуючи ст.ст. 126-127, 260, 447-451 ЦПК України, ст.ст. 10, 18, 70, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження» суд, ст. 124 Конституції України, -

УХВАЛИВ:

Поновити строк ОСОБА_3 на подання скарги на дії державного виконавця.

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ботман П.Д., заінтересована особа: ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду через суд першої інстанції, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 01.03.2021.

Суддя С.О. Рубіжний