Провадження №22-ц/812/2188/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2021 року м. Миколаїв

справа № 484/2830/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про стягнення плати за користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 07 жовтня 2021 року під головуванням судді Шикері І.А., повний текст судового рішення складений цього ж дня,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позивач зазначала, що їй на праві власності належать земельні ділянки загальною площею 4,69 га, з кадастровими номерами: :01:000:1322; :01:000:1323; :01:000:1324; :01:000:1325, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, які вона успадкувала після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначені земельні ділянки перебували в користуванні ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ "Агрофірма Корнацьких". Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 березня 2021 року, яке було залишене без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 30 червня 2021 року, ТОВ "Агрофірма Корнацьких" було зобов`язано повернути їй вказані земельні ділянки.

Як вказала позивач, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» протягом 2018 2020 років орендну плату не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 11 412 грн 75 коп., що розрахована ОСОБА_1 виходячи із нормативної грошової оцінки та площі земельних ділянок, та мінімально визначеного Указом Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 розміру орендної плати.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на її користь вищевказану заборгованість.

Заперечуючи проти позову ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зазначало, що ОСОБА_1 невірно визначено розмір заборгованості, оскільки за договором оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року щорічна орендна плата в грошовій формі становить 1211,77 грн. Отже, за період з 2018-2020 роки розмір заборгованості буде складати 3 635 грн 31 коп.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної плати за період з 2018-2020 роки в сумі 11412 грн 75 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Корнацьких» посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Апелянт зазначав, що судом не наведені обґрунтування застосування до розрахунків позивача щодо заборгованості по орендній платі Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток(паїв)». Так, суд помилково погодився з розрахунком позивача орендної плати у розмірі 3 % від грошової оцінки земельної частки (паю), оскільки у своєму позові ОСОБА_1 посилається на договір оренди земельної частки (паю) від 28.12.2009 року, яким передбачено, що щорічна орендна плата складає 1211 грн 77 коп.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 08 липня 1996р. на ім`я ОСОБА_2 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

28 грудня 2009 року ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" укладено договір оренди земельної частки (паю) площею 4,78 умовних кадастрових гектарів на 50 років.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 квітня 2015 року за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну частку-пай площею 4,78 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Кам`янобалківської сільради Первомайського району Миколаївської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:1322, :01:000:1323, :01:000:1324, :01:000:1325.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 30.06.2021 року (справа № 484/2518/20), встановлено, що на час укладання вищевказаного договору оренди повноваження представника ОСОБА_2 припинились у зв`язку зі смертю останньої, а тому вказаний договір оренди є неукладеним. За такого суд ухвалив зобов`язати ТОВ "Агрофірма Корнацьких" усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками з кадастровими номерами :01:000:1322, :01:000:1323, :01:000:1324, :01:000:1325 загальною площею 4,69 га, що знаходяться в фактичному користуванні ТОВ "Агрофірма Корнацьких" шляхом повернення їх ОСОБА_1 , якій вони належать на праві приватної власності.

Отже вказаним судовим рішенням також було встановлено, що на час його ухвалення належні ОСОБА_1 земельні ділянки продовжували перебувати у користуванні ТОВ "Агрофірма Корнацьких".

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Ці положення застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Відтак, недоотримання власником земельної ділянки доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними відносинами, які склалися між ним та фактичним користувачем за фактом неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 зазначено, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом позову в цій справі є стягнення з фактичного користувача земельних ділянок позивачки безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування ними без належних на те правових підстав.

За такого, враховуючи, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2021 року у справі № 484/2518/20 було встановлено, що договір оренди між ОСОБА_2 і ТОВ "Агрофірма Корнацьких" не був укладений, а тому відповідач безпідставно користується належними позивачці земельними ділянками, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами щодо стягнення коштів за фактичне користування земельною ділянкою, є кондикційними, і повинні регулюватися положеннями статті 1212 ЦК України.

З огляду на викладене немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів законодавства, що регулюють порядок виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин суд першої інстанції помилково кваліфікував правовідносини між сторонами як такі, що виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати за договором оренди.

Отже суд першої інстанції, встановивши, що відповідач безкоштовно користувався у 2018-2020 роках належними позивачці земельними ділянками без укладення договору оренди, дійшов по суті правильного висновку про наявність підстав для стягнення 11 412 грн 75 коп., однак неправильно застосував норми права, що підлягають застосуванню.

Відповідно до Указу Президента України від 02.02.2002 року № 92 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток/паїв/" одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки, забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки/паю/ та поступового збільшення цієї плати, залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області Відділу у Первомайському районі від 18.12.2019 року № 584/118-19 де вартість 1 га ріллі по Миколаївській області становить 27038 грн.

Виходячи із зазначеного у зв`язку із відсутністю іншої домовленості сторін неотриманий позивачкою дохід за користування відповідачем її земельними ділянками складає 11 412 грн 75 коп. (27 038 грн. х 6,95 га х 3% х 3 роки).

А тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення з ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на користь власника земельних ділянок - позивачки ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування землею без належних на те правових підстав на суму, яка розрахована позивачем у розмірі 11 412 грн 75 коп.

Отже, не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково погодився з розрахунком позивача та не врахував, що договором оренди земельної частки (паю) від 28.12.2009 року було передбачено, що щорічна орендна плата складає 1211 грн 77 коп., оскільки зазначений договір не був укладений, а тому вказаний у ньому розмір орендної плати не був узгоджений орендарем та орендодавцем, у зв`язку із чим не може бути застосованим при визначенні розміру безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування землею без належних на те правових підстав.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, враховуючи, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення на користь позивачки 11 412 грн 75 коп. неправильно застосував норми права, що підлягають застосуванню, то оскаржуване рішення підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції даної постанови.

За такого апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 14 грудня 2021 року