Провадження № 2/638/1132/21
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

10.06.2021 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Овчаренко К.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Квартирно- експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та комунальних послуг, -

встановив:

Позивач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків Міністерства оборони України 23.11.2020 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг за період з 01.02.2009 р. по 01.11.2020 р. у розмірі 134242,94 грн. і судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова (далі КЕВ м. Харків) є одним з підрозділів Збройних Сил України, який організовує квартирно-експлуатаційне забезпечення Збройних Сил України.

Згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 р. гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 (теперішня АДРЕСА_2 ) було передано від Харківського університету Повітряних Сил ім. Кожедуба на баланс КЕВ м. Харків. У гуртожитку мешкають військовослужбовці та члени їх сімей, які зобов`язані щомісячно сплачувати нараховану плату за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а також комунальні послуги, що спожиті впродовж місяця.

Відповідачі та їх діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 займають три кімнати № 541, 542, 543 у будинку АДРЕСА_2 , мають значну заборгованість, оскільки з 2009 не сплачують комунальні послуги, відповідно не поновлюються бюджетні кошториси, які витрачені позивачем на оплату послу. При цьому, за період з 2009 року по теперішній час від відповідачів ніяких заяв або скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг, здійснення перерахунку не надходило. Позивач зі свого боку продовжує виконувати свої обов`язки та забезпечує надання боржникам житлово-комунальних послуг.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання з`явився, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома; будь-яких заяв, пояснень, відзивів, заперечень до суду не надходило.

У відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участі у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, відповідно до приписів якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дїї, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

З акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року випливає, що гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 (теперішня АДРЕСА_2 ) передається Харківським університетом Повітряних Сил ім. Кожедуба на баланс та в експлуатацію КЕВ м. Харків.

Як випливає з розрахунку по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, опалення, електроенергія, вивіз сміття) за період з 01.05.2009 р. по 01.11.2020 р. становить 134242,94 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (абз.11 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з п. 7.2. розділу 7 «Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України» - утримання житлового фонду здійснюється для забезпечення експлуатації та/або ремонту прибудинкових територій та територій військових містечок відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Житлові будинки утримуються за рахунок плати на утримання будинків і споруд, та прибудинкових територій, що вноситься мешканцями.

Мешканці житлового фонду сплачують за користування житлом та спожиті комунальні послуги згідно з чинним законодавством України (п 7.4. Положення).

За вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( що діяв на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 4 Розділу III Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27.04.2015 р., особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Факт отримання комунальних послуг відповідачами не оспорений та не спростований. Матеріали справи не місять жодних доказів того, що відповідачі звертались до КЕВ м. Харків з будь-якими заявами, зокрема про ненадання або неналежне надання послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідачам надавались комунальні послуги, за які КЕВ м. Харків розраховувався з постачальниками, а відповідачі їх отримували.

Таким чином, між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, позивач свої зобов`язання перед відповідачами виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку не вносять.

Статтями 66,67 ЖК Української РСР визначено, що розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно ч.1 ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦПК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмету доказування.

Нормами ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З огляду на викладені обставини, у відповідачів виникло зобов`язання сплатити гроші за спожиті послуги, а у позивача є право вимагати від нього виконання цього обов`язку.

Системно аналізуючи норми матеріального права та докази, що надані сторонами, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими.

Керуючись вищевикладеними, суд вважає, що позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальні послуги підлягають задоволенню.

Виходячи з вимог ст. 133,141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем у загальній сумі 2102,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 68 ЖК України, ст.ст.526,625 ЦК України, ст.ст. 4,10,12,19,81,133,141,259,263,264,265,268,273,274,280-283, 289, 352, 354 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позовну заяву Квартирно- експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд, прибудинкових територій та комунальних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , солідарно на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м Харків (р/р №UA0015404 в банку Держказначейська служба України, м. Київ ( ДКСУ), МФО 820172, код ЄРДПОУ 07923280) заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та за комунальні послуги у розмірі 134242 гривни 94 копійок ( сто тридцять чотири тисячі двісті сорок дві гривні дев`яносто чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в рівних частинах на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м Харків (р/р №UA0015404 в банку Держказначейська служба України, м. Київ ( ДКСУ), МФО 820172, код ЄРДПОУ 07923280) судовий збір у розмірі 2102,00 грн. ( дві тисячі сто дві гривні 00 копійок) по 1051 гривні з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлений 15 червня 2021 року.

Суддя: Штих Т.В.