Справа № 369/2431/21
Провадження №2-з/369/21/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2021 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИЛА:

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 224, земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:5412, загальною площею 0,0699 га, за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», до вирішення справи про визнання даного майна спільною частковою власністю та поділ даного майна, а саме до моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили та заборонити відчуження об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «Автомобільна заправочна станція багатопаливна (АЗС БП), реєстраційний номер ОНМ 224, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:5412, з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», до вирішення справи про визнання даного майна спільною частковою власністю та поділ даного майна, а саме до моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову мотивована тим, що Києво-Святошинським районним судом Київської області до судового розгляду на 23 лютого 2021 року призначено справу про розірвання шлюбу між Сторонами (Справа №369/15574/20, провадження №2/369/5662/20). На момент подання даної Заяви шлюб не розірвано.

Даний шлюб було укладено 05 жовтня 2013 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, номер актового запису 122. За час шлюбу Відповідач, 22 грудня 2016 року отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,07 га. з призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, згідно рішення №5/9 Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. На момент отримання дозволу Відповідачем, зазначена земельна ділянка не мала адреси, кадастрового номеру, і будь-якого на той момент важливого значення. Жодних планів, можливостей або здібностей для використання даної ділянки, крім як за її прямим призначенням.

06 квітня 2017 року ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 224, кадастровий номер :01:005:5412, загальна площа 0,0699 га, цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства».

18 травня 2017 року Відповідач надала Позивачу довіреність №2376, посвідченою приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, Воробйовою Т.А. строком на 10 років, якою уповноважила його представляти інтереси в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності, в тому числі в Києво-Святошинському управлінні містобудування та архітектури, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Київської області, Центрах надання адміністративних послуг, в ДП «Київський облавтодор», в органах державного земельного кадастру, перед державними реєстраторами прав на нерухоме майно] в органах нотаріату в управлінні «Водоканал» у Київській області, ПАТ «КИЇВОБЛГАЗ», ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО», у відповідній сільській раді та її виконавчому комітеті, перед юридичними та фізичними особами з усіх без винятку питань, що стосуються зміни цільового призначення земельної ділянки, будівництва, передачі в оренду та проведення державної реєстрації на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Гореничі, кадастровий номер :01:0056:5412.

Заявник відзначає, так як він розраховував, що використання вище згаданої земельної ділянки має здійснюватися на користь сім`ї, тому вклав у даний проект всі свої сили, знання, досвід, особисті і сімейні кошти, та час.

18 вересня 2017 року на підставі рішення № 8/2 Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району Київської області цільове призначення даної ділянки було змінено на «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

13 серпня 2019 року на даній ділянці було зареєстровано право власності на ім`я Відповідача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна «Автомобільна заправочна станція багатопаливна (АЗЗ БП), реєстраційний номер ОНМ 224.

Орієнтовна вартість (точну вартість буде встановлено відповідним експертним висновком, що готується) ділянки, що було отримано Відповідачем, становила 280 000 (двісті вісімдесят тисяч гривень) грн. Орієнтовна загальна вартість (точну вартість буде встановлено відповідним експертним висновком, що готується) поліпшення ділянки, що отримала Відповідач завдяки сприяння Позивача, становить 1 120 000 000 (один мільйон сто двадцять тисяч гривень) грн. Відповідно, різниця складає 840 000 (вісімсот сорок тисяч гривень) грн, а також орієнтовна вартість зареєстрованої в ДРРП автомобільної заправочної станції багатопаливної (АЗС БП) складає 840 000 (вісімсот сорок тисяч гривень)грн.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:5412, з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства» є спільною сумісною власністю. Автомобільна багатопаливна заправочна станція, що знаходиться на зазначеній ділянці, також є спільною сумісною власністю.

ОСОБА_1 у своїй заяві також зауважує той факт, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно оспорюванні земельна ділянка та автомобільна багатопаливна заправочна станція зареєстровані за Відповідачем на праві приватної власності (але не спільної сумісної), є безсумнівна і беззастережна можливість продажу даного об`єкту Відповідачем без згоди та врахування інтересів Позивача, до вирішення спору про власність на даний об`єкт. Тому заявник вважає, що це унеможливлює вирішення спору, і грубо порушує його права.

Тому на підставі вище наведеного ОСОБА_1 просив суд заборони відчуження об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 224, земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:5412, загальною площею 0,0699 га, за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», до вирішення справи про визнання даного майна спільною частковою власністю та поділ даного майна, а саме до моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили та заборонити відчуження об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «Автомобільна заправочна станція багатопаливна (АЗС БП), реєстраційний номер ОНМ 224, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:5412, з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», до вирішення справи про визнання даного майна спільною частковою власністю та поділ даного майна, а саме до моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, невжиття заходу забезпечення позову може призвести до відчуження спірного об`єкта нерухомості будь-яким способом, не забороненим законом, що у разі задоволення позову призведе до нових спорів між особами, за якими буде зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, та позивачем, а також можливим порушенням їх прав як законних набувачів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме заборона відчуження об`єкта нерухомого майна, є співмірним із заявленими позовними вимогами, суддя вважає за доцільне заборонити відчуження об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 224, земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:5412, загальною площею 0,0699 га, за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», до вирішення справи про визнання даного майна спільною частковою власністю та поділ даного майна, а саме до моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили та заборонити відчуження об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «Автомобільна заправочна станція багатопаливна (АЗС БП), реєстраційний номер ОНМ 224, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:5412, з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», до вирішення справи про визнання даного майна спільною частковою власністю та поділ даного майна, а саме до моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

В порядку забезпечення позову заборонити відчуження об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 224, земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:5412, загальною площею 0,0699 га, за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», до вирішення справи про визнання даного майна спільною частковою власністю та поділ даного майна, а саме до моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили та заборонити відчуження об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно «Автомобільна заправочна станція багатопаливна (АЗС БП), реєстраційний номер ОНМ 224, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:5412, з цільовим призначенням «для розміщення та експлуатації та будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», до вирішення справи про визнання даного майна спільною частковою власністю та поділ даного майна, а саме до моменту набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню, може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Київського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , моб.тел. НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса місця знаходження: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 , моб. тел. НОМЕР_4 .

Суддя: Фінагеєва І.О.