Єдиний унікальний номер справи 183/854/19
Провадження № 2/183/1298/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання - Власко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новомосковськ Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2000 року відповідача зобов`язано сплачувати на користь позивача аліменти на утримання їх спільної доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 22 листопада 2000 року. З серпня 2013 року відповідач проводив часткову сплату нарахованих аліментів на утримання доньки. Тож, станом на 14 червня 2017 року, коли їх доньці вже виповнилося 18 років, у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Виконавчий лист був повернутий стягувачеві у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Згідно з розрахунком державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області № 58419/10 від 08 листопада 2018 року станом на 14 червня 2017 року за період з 01 серпня 2013 року до 14 червня 2017 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 20 520,97 грн. Разом з тим, розмір пені за прострочення сплати аліментів за весь період прострочення значно перевищує суму 100 відсотків загальної заборгованості зі сплати аліментів, яка встановлена розрахунком державного виконавця, однак з урахуванням положень ст. 196 СК України сума пені до стягнення становить 20 520,97 грн.

У зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 20 520,97 грн., а також пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 20 520,97 грн.

Ухвалою судді від 20 березня 2019 року позовну заяву позивача прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі, з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 24 червня 2020 року позовну заяву позивача, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

13 жовтня 2020 року вищезазначена цивільна справа надійшла на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цю цивільну справу було передано на розгляд судді Майної Г. Є.

Ухвалою судді від 16 жовтня 2020 року прийнято цю цивільну справу до свого провадження, з призначенням у справі підготовчого засідання. Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Лосяков І. В. у судове засідання не з`явилися, представником подано до суду клопотання, у якому він просив здійснити розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки до суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи зі встановлених таких обставин.

Судом установлено, що з 05 червня 1998 року до 22 березня 2002 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої записані позивач і відповідач, що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 9).

Судом установлено, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2000 року, прийнятою у цивільній справі № 12-206/2000, вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь в особі її матері ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 22 листопада 2000 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 27 листопада 2000 року (а.с. 11).

На виконання вищевказаної постанови суду було виготовлено та видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 12).

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 донька позивача та відповідача ОСОБА_3 досягла повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Довгополою І. Ю., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини, згідно з виконавчим листом № 12-206/2000 від 27 листопада 2000 року у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, за період з 01 серпня 2013 року по 14 червня 2017 року складає 20 520,97 грн. (а.с. 12).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

За статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

Відповідачем не доведено суду тієї обставини, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 71 вищевказаного Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону, відповідно до частини 8 якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Судом установлено, що існує спір між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами.

Разом з тим, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що рішення суду є обов`язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Ураховуючи, що станом на момент розгляду цієї справи виконавче провадження з виконання постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2000 року у справі № 12-206/2000 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завершено, та відповідно до розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Довгополою І. Ю., заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дитини, згідно з виконавчим листом № 12-206/2000 від 27 листопада 2000 року, становить 20 520,97 грн., ця сума заборгованості зі сплати аліментів підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правовою природою аліментні зобов`язання це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, якою визначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не в повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%.

Строк прострочення вираховується із урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помноженого на 1%.

Позивачем до позовної заяви був долучений розрахунок суми пені, який розрахований за формулою: Р=(А1*1%-Q1)+(А2*1%*Q2)+…(An*1%*Qn), де: Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Застосовуючи таку формулу розрахунку, сума пені яку відповідач повинен сплатити за весь час прострочення значно перевищує суму 100 відсотків загальної заборгованості зі сплати аліментів, яка встановлена розрахунком державного виконавця Новомосковського МРВ ДВС.

Слід врахувати, що відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості зі сплати аліментів на дитину, тобто не більше 20 520,97 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів є іншим, відповідачем не надано.

Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки чи звільнення відповідача від сплати заборгованості у судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилась за період з 01 серпня 2013 року по 14 червня 2017 року, у розмірі 20 520,97 грн. (двадцять тисяч п`ятсот двадцять гривень 97 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилась за період з 01 серпня 2013 року по 14 червня 2017 року, у розмірі 20 520,97 грн. (двадцять тисяч п`ятсот двадцять гривень 97 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 736,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Учасники справи:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено і підписано 10 грудня 2021 року.

Суддя Г.Є. Майна