Справа№592/1605/21
Провадження №2/592/919/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , який обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстрований її батько ОСОБА_1 , який є власником 1/3 частини квартири.

Відповідач вселив в житлове приміщення свою нову дружину, а позивачці створює перешкоди у проживанні в спірній квартирі, змінив замки від вхідних дверей, не допускає її до квартири, погрожує фізичною розправою, не пропонує жодних варіантів щодо користування квартирою, не погоджується на продаж своєї частки або ж викуп належної їй частки.

Оскільки права ОСОБА_3 порушені, вона була змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить вселити її у спірну квартиру.

Ухвалою суду від 17.02.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує проти позовних вимог, оскільки жодні перешкоди в користуванні позивачці не чиняться, відповідач не заперечує проти надання доньці доступу до кімнати площею 14 кв.м. та передачі ключів у будь-який час. В спірній квартирі відповідач проживає з дружиною з 2015 року і до цього часу позивачка з вимогою надання доступу до помешкання не зверталася.

За змістом поданої відповіді на відзив позивачка наголошує на неодноразовій спробі врегулювання спору в досудовому порядку та просить врахувати баланс інтересів сторін спору, за якого вона як власниця 2/3 частини квартири не має змоги нею користуватися, а відповідач власник 1/3 користується всією квартирою.

В судове засідання позивачка не з`явилася, її представник адвокат Остапенко Ю.М. через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутність за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять також стягнути з відповідача витрати на надання правової допомоги.

В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували щодо задоволення позову. Додатково відповідач суду пояснив, що вимоги його доньки про вселення в спірну квартиру є безпідставними, оскільки вона має своє житло і наміру проживати разом з ним жодного разу не висловлювала. Питання щодо викупу належної їй частини квартири не вирішується з її вини. Відповідач дійсно має у власності 1/3 частину квартири, де мешкає його колишня дружина, тому спірна квартира - це єдине його житло. Крім того, позивачка зі своїм чоловіком неодноразово йому погрожували, а тому він має реальні обґрунтовані побоювання за свою безпеку.

Суд, вислухавши пояснення учасників провадження та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копій договорів дарування від 21.10.2011 та 29.12.2016, 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , 1/3 частини квартири належить ОСОБА_1 (а.с.7-10)

З довідок відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» СМР №№ 14.03-08/142273 від 02.02.2021, 14.03-08/144449 від 12.02.2021 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6, 26).

ОСОБА_3 зверталася до ОСОБА_1 з пропозицією-повідомленням про відчуження частки у спільній частковій власності в порядку ст.362 ЦК України (а.с. 14-15).

Позивачка також зверталася до Сумського відділу ГУНП в Сумській області з заявою про неправомірні дії ОСОБА_1 щодо недопуску її до спільної квартири (а.с.16-18).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися конфліктні відносини, що призвели до того, що позивачці чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Таким чином позивачкою доведено, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні житлом, в результаті чого вона не може потрапити до квартири, співвласником якої вона є, де вона зареєстрована та має право на проживання та в зв`язку з чим змушена проживати в іншому житловому приміщенні.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно ч.1 ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, а згідно ч.1ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно наданих пояснень, відповідач не заперечував той факт, що ключі позивачці не передавав, до квартири не впускав, наголошуючи, що з такими вимогами позивачка раніше не зверталася.

Таким чином, встановлено, що відмова відповідача надати ключі від спірної квартири та забезпечити вільний доступ до неї, несе певні обмеження позивачці у праві користування спірним житлом. Позивачка, як співвласник квартири, має право на вселення до неї. На день розгляду справи відповідачем не забезпечений доступ до спірної квартири, а тому порушене право позиваки підлягає захисту.

Тому позовні вимоги необхідно задовольнити, зобов`язавши відповідача усунути перешкоди в користуванні спірним житлом, шляхом вселення позивачки до квартири.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн, сплачений нею при подачі позову.

Щодо відшкодування на користь позивачки понесених нею витрат з надання правничої допомоги у розмірі 3150 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає, що витрати з надання правничої допомоги у сумі 3150 грн є не співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом (складання та подання позовної заяви до суду, підготовка та подання клопотань та процесуальних документів у справі, ознайомлення з матеріалами справи), не відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру. Тому з відповідача на користь позивачки підлягають частковому стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 1500 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 908 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 11.06.2021.

Суддя Т.В. Шияновська