Справа № 266/3238/21
Провадження № 2-о/266/123/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участю секретаря судових засідань Воропаєвої О.Є., заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області із заявою про видачу обмежувального припису, щодо ОСОБА_2 .

Свою заяву обґрунтовувала тим, що вона за ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з яким вони разом мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом сумісного життя їх стосунки погіршувались з ініціативи чоловіка, між ними виникають постійні сварки, він постійно її б`є та принижує ти самим впливає на її психічний стан та спричиняє душевні страждання. Крім того ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями. У зв`язку із чим вона зверталась до органів поліції . 17.04.2021 р. у відношенні ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП Враховуючи той факт, що вона відчуває постійне хвилювання від дій чоловіка, що полягають у словесних образах, тілесних ушкодженнях, приниженні та залякуванні вона звернулась до суду із даною заявою та просить видати ОСОБА_2 обмежувальний припис у вигляді заборони строком на шість місяців з дня ухвалення судового рішення на наближення на відстань ближче 100 м. до місця проживання (перебування) заявника, а саме у квартиру АДРЕСА_1 та місця роботи ФОП « ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , особисто та через 3 осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею, вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заяву не визнав, вказуючи, що дійсно вони проживають із дружиною за вказаною адресою, яка належить йому на праві власності. В них іноді виникають сімейні сварки, причиною яких є мати дружини, але він ніколи не застосовував фізичну силу до дружини. Дійсно дружина під час сварки викликала поліції, але це було один раз. Просив відмовити у задоволені заяви.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вичиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, як подружжя.

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з 23 серпня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №789 ( а.с.16).

Згідно відмітки, яка міститься у паспорті заявника вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , заінтересована особа зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони в судовому засіданні вказали, що проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи наявний протокол серія ВАБ №648485 від 11.04.2021 р. складений відносно ОСОБА_2 за ст. 173-2 ч.1 КУпАП, з якого вбачається, що 11.04.2021 р. о 18 год. 34 хв. він знаходячись за місцем мешкання, а саме АДРЕСА_1 вчинив відносно своєї дружини гр.. ОСОБА_1 психологічне насилля в сім`ї, а саме ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою (а.с.17) проте постанови суду про результати розгляду цього протоколу заявником не надано. З пояснень учасників судового розгляду слідує, що по обставинам вказаним у протоколі, судом рішення не ухвалювалося.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Згідно ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, судом встановлено, що терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_2 відсутній, також його вина не доведена у встановлений законом спосіб, оскільки само по собі складання протоколу про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом доведеності його вини. Крім того, суд враховує, що заявник ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку із чим у разі погіршення стосунків між нею та її чоловіком вона не позбавлена можливості уникнути негативних для себе наслідків шляхом окремого проживання за місцем своєї реєстрації.

Таким чином, судом не здобуто підтвердження систематичного вчинення ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 домашнього насильства у виді фізичного, психологічного чи економічного характеру, як і не підтверджено можливе виникнення ризиків настання тяжких наслідків для заявника у подальшому, тому суд дійшов висновку, що підстави для видачі обмежувального припису відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись вимогами Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та керуючись ст. ст. 247, 350-1, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду у місті Маріуполі через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

повний текст рішення складено 10.06.2021 р.

Суддя: Шишилін О. Г.