Справа № 191/3080/21
Провадження № 2/201/3907/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

20.09.2021р. ОСОБА_1 звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей.

Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В. від 27.09.2021р. цивільна справа була направлена для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. № 12).

Цивільна справа надійшла в провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 01.11.2021р. (а.с. № 15).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 30.11.2021р. позовна заява прийнята до розгляду, провадження відкрито і призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з огляду на положення ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 21).

В позовній заяві позивачка посилалася на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 09.09.2017р. в Новокодацькому районному у місті Дніпрі відділі РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області. У них з відповідачем до реєстрації шлюбу та після реєстрації шлюбу народилося дві доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з березня 2021р. вони проживають окремо, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, ані грошами, ані продуктами, ані речами. У зв`язку з чим, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття кожної з доньок.

Від відповідача 13.12.2021р. поштою надійшов відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, залишення позовних вимог без розгляду. В цих запереченнях було поставлено питання також і про витребування у позивачки довідки з місця роботи і про залучення в якості третьої особи матері позивачки, або допиту її в якості свідка. Серед заперечень стосовно безпосередньо позовних вимог, ОСОБА_2 зауважував на тому, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, який визначено позивачкою, оскільки сплачує аліменти ще одній дитині від першого шлюбу у розмірі 1/3 частини свого заробітку, а також в нього є мати пенсіонерка, яка отримує незначну пенсію. Він не має автомобіля, ніяких накопичень, його засобом для існування є лише заробітна плата на металургійному заводі (а.с. № 29-42).

Ухвалою суду від 16.12.2021р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) відповідачу було відмовлено в задоволенні клопотання про залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вони розглядаються в спрощеному позовному провадженні, оскільки таких наслідків не передбачено жодним пунктом ст. 257 ЦПК України, а призначення розгляду цивільної справи про стягнення аліментів за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) повністю відповідає положенням ст.274 та ст. 279 ЦПК України.

Ухвалами суду від 16.12.2021р. (постановлені без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) відповідачу також було відмовлено в задоволенні клопотання про витребування у позивачки довідки з місця роботи, оскільки в заяві до суду від 16.12.2021р. ОСОБА_1 зазначила, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за молодшою донькою ОСОБА_4 до досягнення нею 3-х років. Для залучення матері позивачки третьою особою позивачем не було зазначено жодної правової підстави, для допиту її в якості свідка судом також не знайдено підстав, оскільки відповідач не зазначив, які саме обставини стосовно предмету позовних вимог, може засвідчити суду цей свідок. Також, клопотання про допит свідка не було оформлено відповідачем у відповідності до вимог ЦПК України, в тому числі не зазначено прізвища, ім`я та по батькові свідка, її адреси.

Позивачка в заяві до суду від 16.12.2021р. просила суд задовольнити свої позовні вимоги в повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності. Крім того,звертала увагу суду на те, що усі троє дітей відповідача повинні бути у рівному становищі (а.с. № 44).

Відповідач в судове засідання не з,явився, про дату розгляду справи судом 16.12.2021р. був повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявне підтвердження про отримання sms-повідомлення (а.с. № 28). Заяв про відкладення розгляду справи не надіслав. Засобами поштового зв`язку направив суду лише відзив на позов та вищезазначені заперечення (а.с.№29-42).

За вищезазначеного суд розглянув цивільну справу в судовому засіданні 16.12.2021р. у відповідності до ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України з а відсутності обох сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З огляду на те, що відповідачем надіслано суду відзив (цей відзив є фактично частковим визнання позовних вимог), то підстав для ухвалення заочного рішення у справі немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши долучені до позову докази, надавши належну оцінку запереченням відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2017р. (а.с. № 6)

Судом встановлено, що батьком малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 є відповідач ОСОБА_2 (а. № 4-5).

Малолітні діти мешкають зі своєю матір`ю без реєстрації в АДРЕСА_1 ), що підтверджується довідкою начальника ЦНАП Сороки І.В. від 24.06.2021р. № 534 (а.с. № 3).

Позивачка не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за молодшою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення нею 3-х років.

Відповідач офіційно працює, про що сам надав суду довідку від 03.12.2021р., з якої вбачається, що він працює на ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» машиністом насосних установок смоли з 30.08.2021р. (з 30.08.2021р. по листопад 2021р. (включно) йому нарахована заробітна плата у розмірі 27 501грн. 76коп.) (а.с. № 39).

З відповідача наразі утримуються аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народжена від ОСОБА_9 .

Аліменти стягнуто рішенням Синельниківського міськрайсуду Дніпропетровської області від 26.03.2013р. у справі № 437/5030/12 (а.с. № 37-38), що також підтверджується і довідкою з місця роботи (а.с. № 39).

Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, встановленого ч.5 ст. 157 СК України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п.п. 1. 2, 3, 3-1, 3-2 частини 1 ст. 182 СК України (в редакції Законів України від 17.05.2017р. та 03.07.2018р.) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, при цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021р.» прожитковий мінімум для дитини віком дітей до 6 років: з 1 січня - 1921 грн., з 1 липня - 2013 грн, з 1 грудня - 2100 грн., а від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн.

Позивачка в позовній заяві просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, тобто по 1/6 частині на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів повністю узгоджується з нормами, встановленими ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України та вищезазначеними положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021р.».

Судом не знайдено підстав для часткового задоволення позовних вимог, незважаючи на відзив на позов, який скеровано відповідачем суду засобами поштового зв`язку.

Розглядаючи цивільну справу, поза увагою суду не може залишитися той факт, що в прохальній частині свого відзиву ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог взагалі, стягнути з позивачки судові витрати, при тому, що на початку відзиву зазначає, що він визнає позовні вимоги частково. Далі відповідач зазначає, що розуміє свій обов`язок утримувати і тих своїх дітей, які народилися від позивачки, втім згоден сплачувати лише незначну суму, оскільки вже виплачує аліменти доньці від першого шлюбу - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. № 29-36).

З приводу цього суд зазначає, що усі троє дітей позивача ( ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народжена від ОСОБА_9 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які народжені від ОСОБА_1 ) мають рівні права на утримання від батька.

На сьогоднішній день, з відповідача, дійсно, за рішенням Синельниківського міськрайсуду Дніпропетровської області від 26.03.2013р. у справі № 437/5030/12 з відповідача на утримання неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку ОСОБА_2 (а.с. № 37-38), що також підтверджується і довідкою з місця роботи відповідача, де є відповідна графа «сплачені аліменти» (а.с. № 39).

Варто зазначити,що позивачка в позовній заяві, що наразі розглядається судом, просить стягнути з відповідача на обох своїх дітей 1/3 частину (тобто по 1/6 частині на кожну доньку), отже донька ОСОБА_10 наразі отримує від батька аліменти у такому розмірі, який ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на двох дітей.

Така ситуація не відповідає принципам розумності та справедливості.

Варто зазначити, що позивачка, має за законом право ще і на своє утримання до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох річного віку, і при цьому таких вимог не заявляє, а вимагає від відповідача стягнення аліментів тільки на утримання малолітніх дітей.

Цим рішенням, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у відповідності до положень ст. 192 СК України відповідач має право звернутися до Синельниківського міськрайсуду Дніпропетровської області з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються рішенням цього суду від 26.03.2013р. у справі № 437/5030/12 на утримання неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (з посиланням на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2021р. у справі № 191/3080/21 після набрання останнім законної сили).

Стосовно находження на утриманні відповідачем своєї матері, яка є пенсіонеркою,то суд зазначає, що доказів цього ОСОБА_2 суду не надав (відповідач зазначив, що до відзиву долучив копію пенсійного посвідчення матері, втім, акт працівників суду (а.с. № 43) свідчить про те, що таке посвідчення суду не було направлено). Також відповідач суду не надав доказів, що його мати отримує пенсію саме у розмірі 3 117грн. і при цьому вже не продовжує працювати, в якому віці вона знаходиться, який стан її здоров,я, чи є в матері чоловік, чи є інші діти у матері, які також за законом зобов`язані її утримувати, якщо вона дійсно є вже непрацездатною особою.

Стосовно посилань відповідача,що він наразі працевлаштований на випробувальний термін строком на 6 місяців, отримує нерегулярний дохід, орієнтовно 3 000 грн. - 4 000грн. в місяць, то ці посилання жодним доказом не підтвердженні. Напроти, сам відповідач долучив до відзиву довідку від 03.12.2021р., де зазначено, що він працює на ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» машиністом насосних установок смоли з 30.08.2021р. і його заробітна плата (в середньому за 3 повних відпрацьованих місяця складає 8 914грн. 80коп.) (а.с. № 39). Жодного посилання, що він працює на випробувальному терміні, або він вже там не працює, довідка не містить.

Сумніви відповідача стосовно того, що діти наразі не постійно проживають з позивачкою, спростовані долученою довідкою начальника ЦНАП від 03.06.2021р. (а.с. № 3).

Доказів своїм твердженням, з цього приводу, відповідачем суду не надано.

Отже, суд ще раз наголошує, що за умови звернення ОСОБА_2 до Синельниківського міськрайсуду Дніпропетровської області з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів на доньку ОСОБА_10 , усі троє дітей відповідача будуть знаходиться у рівних умовах по утриманню від відповідача, що буде відповідати принципам розумності та справедливості по відношенню до усіх дітей відповідача.

За вищезазначеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу аліментів за один місяць на кожну дитину.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне з урахуванням задоволення позову, стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. (мінімальна ставка судового збору на 2021р. за майновими вимогами).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 141, 180 - 184, ч. 1 ст. 191 СК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, аліменти на утримання його малолітніх доньок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення кожною з них повноліття, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, тобто по 1/6 частині на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, стягуючи аліменти на користь матері дітей ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, а саме з 20.09.2021р.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць на кожну дитину допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.