Дата документу 24.02.2021 Справа № 326/394/16-ц
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №326/394/16 Головуючий у 1-й інстанції: Діденко Є.В.
Провадження №22-ц/807/767/21 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника адвоката Корнієнка Максима Олександровича на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договорів дійсними, який нею неодноразово було уточнено.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 березня 2012 року ОСОБА_3 , як приватний підприємець взяла в борг у приватного підприємця ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 400 000,00 грн, про що свідчить розписка ОСОБА_3 від 02 березня 2012 року та накладна №1 від 02 березня 2012 року, згідно яких ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 вказану суму, що підтверджено підписами вказаних осіб на накладній та розпискою. В розписці визначено термін повернення позики 02 грудня 2012 року.

Розписку також підписав чоловік ОСОБА_3 , ОСОБА_1

10 квітня 2012 року ОСОБА_3 , як приватний підприємець взяла в борг у приватного підприємця ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 260 000,00 грн, про що свідчить розписка ОСОБА_3 від 10 квітня 2012 року та накладна №б/н від 10 квітня 2012 року, згідно яких ОСОБА_3 та ОСОБА_1 отримали від ОСОБА_4 вказану суму, що підтверджено підписами вказаних осіб на накладній та розпискою. В розписці визначено термін повернення позики 10 січня 2013 року.

Розписку також підписав чоловік ОСОБА_3 , ОСОБА_1

03 березня 2013 року ОСОБА_3 , як приватний підприємець взяла в борг у приватного підприємця ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 380 000,00 грн, про що свідчить розписка ОСОБА_3 від 23 березня 2013 року та накладна №6 від 03 березня 2013 року, згідно яких ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 вказану суму, що підтверджено підписами вказаних осіб на накладній та розпискою. В розписці визначено термін повернення позики 23 грудня 2013 року.

Розписку також підписав чоловік ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Таким чином, між сторонами були укладені в належній формі договори позики.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідно до заповіту складеного у м. Приморськ Запорізької області 09 серпня 2013 року ОСОБА_4 заповідав все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом і отримала 16 жовтня 2014 року свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Остаточно уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 просила суд:

Визнати недійсними правочини змішані договори позики та поруки (гарантії), оформлені : розпискою від 02.03.2012 та накладною №1 від 02.03.2012 на суму 400 000,00 грн; розпискою від 10.04.2012 та накладною б/н від 10.04.2012 на суму 260 000.00 грн; розпискою від 23.03.2013 та накладною №6 від 03.03.2013 на суму 380 000.00 грн, укладені від імені ОСОБА_3 , складеними та підписаними в якості гаранта ОСОБА_1 на отримання грошових коштів у ОСОБА_4 на суму 400 000,00 грн, на суму 260 000,00 грн, на суму 380 00,00 грн, як вчинені під впливом обману ОСОБА_4 .

В травні 2016 року ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надали зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просили суд визнати недійсними договори позики, укладені між ФОП ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_3 та оформлені розписками від 02.03.2012 на суму 400 000,00 грн, від 10.04.2012 на суму 260 000,00 грн, від 23.03.2013 на суму 380 00,00 грн. Визнати недійсними договори поруки, укладені між ФОП ОСОБА_4 і ФОП ОСОБА_1 , що оформлені відповідним письмовими зобов`язаннями , викладеними в розписках від 02.03.2012 на суму 400 000,00 грн, від 10.04.2012 на суму 260 000,00 грн, від 23.03.2013 на суму 380 00,00 грн, які складені від імені ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 .

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 19 липня 2019 року, прийнято відмову позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від зустрічного позову до ОСОБА_2 про визнання договорів позики та поруки недійсними та закрито провадження по справі в цій частині. (т.3 а.с. 147-154).

Остаточно уточнивши зустрічні позовні вимоги в липні 2020 року, ОСОБА_1 просив суд:

Визнати недійсними три основні односторонні правочини, - договори позики,що оформлені розписками: розпискою 02.03.2012 на суму 400 000.00 грн; розпискою від 10.04.2012 на суму 260 000.00 грн; розпискою від 23.03.2013 на суму 380 000.00 грн, що укладені від імені фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на ім`я фізичної особи підприємця ОСОБА_4 в частині зобов`язання, що стосується отримання та повернення грошових коштів фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Визнати недійсними три односторонні правочини, що укладені на забезпечення виконання трьох основних зобов`язань, що оформлені трьома розписками, які складені від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ім`я фізичної особи підприємця ОСОБА_4 та оформлені відповідними трьома письмовими застереженнями у текстах вказаних розписок стосовно надання поруки (гарантії), що надається фізичною особою ОСОБА_1 у розписці від 02.03.2012 на суму 400 000.00 грн; розписці від 10.04.2012 на суму 260 000.00 грн; розписці від 23.03.2013 на суму 380 000.00 грн.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 , адвокат Корнієнко Максим Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків викладених у судовому рішенні обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, скасувати та направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно залишив зустрічну позовну заяву без розгляду, оскільки розглядаючи неявку позивача в судові засідання, призначені на 21.10.2020 та на 11.12.2020, як повторну, не врахував, що в період між даними судовими засіданнями, призначався розгляд справи на 05.11.2020, який не відбувся у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Наведене свідчить про те, що в даній справі відсутня одна з умов залишення позовної заяви без розгляду, а саме: друга поспіль неявка позивача в судове засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлені позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представники, адвокати Корнієнко М.О. та ОСОБА_5 в судові засідання, призначені на 21 жовтня 2020 року та на 11 грудня 2020 року повторно, тобто другий раз поспіль, не з`явивились, будь яких повідомлень чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їхню відсутність від позивача за зустрічним позовом чи його представників до суду не надходило, а тому суд дійшов до висновку про залишення без розгляду зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно частини першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, які беруть участь у справі.

Учасники справи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена при повторній неявці сторін.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За цими нормами цивільного процесуального законодавства підставою залишення позовної заяви без розгляду є повторна неявка належним чином повідомленого позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.

Встановлено, що в суді першої інстанції справу було призначено до судового розгляду з викликом сторін.

Відповідно до частин першої, третьої-шостої статті 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення завчасно. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

За правилами частини першої статті 130 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на "усне слухання". Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Судом установлено, що 20 жовтня 2020 року на електронну адресу Приазовського районного суду Запорізької області від представника ОСОБА_1 , адвоката Корнієнко М.О., надійшла заява про відкладення судового засідання, яке було призначене на 21 жовтня 2020 року, у зв`язку з необхідністю особистої присутності під час вчинення нотаріально посвідченого правочину, де він приймає особисту участь. (т.4 а.с. 187). Крім того, 21 жовтня 2020 року на електронну адресу Приазовського районного суду Запорізької області від представника ОСОБА_1 , адвоката Дон В.О. надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання. (т.4 а.с. 188).

Відповідно до протоколу судового засідання від 21 жовтня 2020 року, у зв`язку з неявкою позивача за зустрічним позовом, його представників в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 05 листопада 2020 року та визнано неповажними причини неявки представників. (т.4 а.с. 189-190).

Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення за трек номером: 235, представник ОСОБА_1 , адвокат Дон В.О. 26 жовтня 2020 року отримав повістку про виклик до суду в судове засідання, призначене на 05 листопада 2020 року, що підтверджується його особистим підписом на поштовому повідомленні про вручення. (т.4 а.с. 196).

Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення за трек номером: 709, ОСОБА_1 , 27 жовтня 2020 року отримав повістку про виклик до суду в судове засідання, призначене на 05 листопада 2020 року, що підтверджується його особистим підписом на поштовому повідомленні про вручення. (т.4 а.с. 198).

Відповідно до Довідки по цивільній справі №2/325/168/2020 (326/394/16-ц) від 05 листопада 2020 року, судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, не відбувся у зв`язку з хворобою судді. Розгляд справи було відкладено на 11 грудня 2020 року. (т.4 а.с. 201).

Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення за трек номером: 297, представник ОСОБА_1 , адвокат Дон В.О. 30 листопада 2020 року отримав повістку про виклик до суду в судове засідання, призначене на 11 грудня 2020 року, що підтверджується його особистим підписом на поштовому повідомленні про вручення. (т.4 а.с. 208).

Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення за трек номером:462, ОСОБА_1 , 02 грудня 2020 року отримав повістку про виклик до суду в судове засідання, призначене на 11 грудня 2020 року, що підтверджується його особистим підписом на поштовому повідомленні про вручення. (т.4 а.с. 210).

Відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення за трек номером: 573, представник ОСОБА_1 , адвокат Корнієнко М.О. 07 грудня 2020 року отримав повістку про виклик до суду в судове засідання, призначене на 11 грудня 2020 року, що підтверджується його особистим підписом на поштовому повідомленні про вручення. (т.4 а.с. 213).

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, залишено без розгляду. (т.4 а.с. 216-218).

З огляду на зазначене, залишаючи зустрічну позовну заяву без розгляду, як повторна неявка позивача належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що фактично слухання справи, призначене на 05 листопада 2020 року не відбулося у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному, а не з підстав неявки позивача за зустрічним позовом в судове засідання.

За таких обставин, у суду не було достатніх підстав вважати, що у судовому засіданні, призначеному на 11 грудня 2020 року, мала місце повторна неявка, тобто другий раз поспіль, належним чином повідомленого позивача, як того вимагає п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, а отже в даному випадку відсутня ознака повторної (підряд) неявки належно повідомленого позивача в судове засідання, що є обов`язковою умовою для залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, слід зазначити, що залишення без розгляду позовної заяви із суто формальних підстав, які не перешкоджають її розгляду, є порушенням права на доступ до правосуддя, принцип якого проголошено ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, якщо вона постановлена з порушенням норм процесуального права чи неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на зазначене, висновок суду першої інстанції про залишення зустрічного позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є передчасним, а тому, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає до скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника адвоката Корнієнка Максима Олександровича задовольнити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2020 року у цій справі скасувати.

Справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 25 лютого 2021 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.