Справа № 210/3884/19
Провадження № 2/210/105/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" травня 2021 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Таранущенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності, посилаючись на те, що 15.10.1996 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29.09.2016 року розірвано.

Під час шлюбу, у 2006 році, ними була придбана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка, за домовленістю між ними, була зареєстрована на ОСОБА_2 .

Угоди про добровільний поділ майна, що є їхньою спільною власністю, між ними не досягнуто.

Отже, згідно приписів законодавства, позивач, як дружина відповідача, на час придбання квартири, є співвласником у праві спільної сумісної власності вищевказаної квартири і має законне право поділити дане майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, на засадах рівності часток дружини та чоловіка, тобто по 1/2 частині зазначеної квартири.

Просить визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначивши за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру встановивши, що кожному з них належать по 1/2 частини квартири та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву відповідно до якого просить суд в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити. У своєму відзиві зазначає, що дійсно, в період шлюбу між сторонами по справі, було придбано нерухоме майно, а саме вищевказану квартиру. Вказує, що після розірвання шлюбу між ними було вирішено питання про поділ спільного майна подружжя шляхом отримання позивачем грошових коштів у загальній сумі приблизно 10000 доларів США. Зазначає що, в зв`язку з тим, що вимушений був повертати борги за позивача, не мав можливості утримувати самостійно квартиру, тому у даній квартирі виникла заборгованість зі сплати комунальних послуг, яку також слід розділити між сторонами. Крім того, вважає, що вимоги про визнання права власності тісно пов`язані з наслідками подальшого користування власністю, тому вони не можуть розглядатися без визначення порядку користування, або про сплату грошової компенсації одному із власників.

Позивачем ОСОБА_1 було подано відповідь на відзив відповідно до якої просить суд її позовну заяву задовольнити у повному обсязі. У своїй відповіді на відзив зазначає, що 13.09.2018 року Дзержинський районним судом м. Кривого Рогу було винесено рішення, яким солідарно, зі сторін по справі, стягнуто заборгованість за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що спростовує твердження відповідача про його одноособове утримання спірної квартири. Наголошує на тому, що, придбана у шлюбі квартира, за домовленістю між сторонами по справі та задля економії коштів для оформлення правовстановлюючих документів на квартиру, власником квартири було записано відповідача, тому, відповідно до законодавства України, вона як дружина є співвласником у праві спільної сумісної власності квартири і має право поділити дане майно, про що і просить суд.

Представник позивача ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, документів поважності причин неявки в судове засідання суду не надала, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено і не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 , 15.10.1996 року уклала шлюб з ОСОБА_2 , який рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл. від 29.09.2016 року було розірвано (а.с. 7-9).

В період перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , відповідачем, ОСОБА_2 , 06.04.2006 року придбано 3-кімнатну квартиру на 2 поверсі 5 поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 10-12).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1 ст. 71СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Частиною 2 ст. 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно з ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Частинами 1, 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частинами 1, 2, 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Під час розгляду справи не встановлено обставин, які мають істотне значення для відступу від засад рівності часток при поділі майна подружжя.

Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним визнати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначивши за ОСОБА_1 . Та ОСОБА_2 частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру встановивши, що кожному з них належать по 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60, 63, 69-71 СК України, ст.ст.325, 368-370, 372 ЦК України, ст.ст. 4, 9, 13, 81, 259-268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання часток в праві спільної сумісної власності та визнання права власності - задовольнити.

Визнати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначивши за ОСОБА_1 . Та ОСОБА_2 частки у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру встановивши, що кожному з них належать по 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.06.2021 року.

Суддя: Н. А. Літвіненко