ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6996/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.,

секретаря судового засідання: Осадчука С.В.

позивача 1 ОСОБА_1

представника позивачів ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлом, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивачі звернулись до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житлом.

В обґрунтування позову зазначили, що 19.11.1984 Виконавчим комітетом Дарницької районної ради народних депутатів м. Києва, було видано ОСОБА_6 ордер № 47875 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що в розумінні ЖК УРСР визначає його наймачем житла. Квартира за вказаною адресою не приватизована.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є рідними сестрами. Вони прописані та постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 з часу свого народження. За вказаною адресою знаходяться всі речі сестер. Крім того, вони сплачують постійно та вчасно платежі за вказану квартиру. У зазначеній квартирі сестри проживають разом зі своїм дідом ОСОБА_6 .

Починаючи з 2018 року відповідач почав систематично виганяти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з квартири, не впускати до квартири, яка знаходиться АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим позивачі неодноразово були вимушені звертатися за допомогою до правоохоронних органів.

Враховуючи наведене, позивачі звернулись до суду за захистом своїх прав на право користування та розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом усунення перешкод, та вселення в квартиру.

Ухвалою судді від27.07.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів у судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у позові з підстав викладених у письмових та усних поясненнях по суті справи.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 та представника обох представників, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку про задоволення позову.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 19.11.1984 Виконавчим комітетом Дарницької районної ради народних депутатів м. Києва, було видано ОСОБА_6 ордер № 47875 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на сім`ю яка складається з п`яти осіб: ОСОБА_6 (наймач), ОСОБА_8 (дружина), ОСОБА_9 (син), ОСОБА_10 (син) та ОСОБА_11 (син).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є рідними сестрами та постійно проживають за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм дідом ОСОБА_6 , сплачують постійно та вчасно платежі за вказану квартиру, на підтвердження чого суду надано квитанції про сплату житлово-комунальних послуг.

Починаючи з 2018 року відповідач почав систематично виганяти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з квартири, не впускати до квартири, яка знаходиться АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим позивачі неодноразово були вимушені звертатися за допомогою до правоохоронних органів.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 показав, що він є чоловіком позивача ОСОБА_1 . Після одруження разом з дружиною вони проживали у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , разом з її дідом ОСОБА_6 . Під час сумісного проживання ОСОБА_6 , який неприязно відносився до ОСОБА_1 неодноразово влаштовував сварки, вимагаючи від онуки, щоб вона покинула квартиру. Через те, що ОСОБА_6 створив ОСОБА_1 нестерпні умови проживання, у середині 2020 року вони з дружиною вимушені були виїхати з квартири, в якій вона зареєстрована, та оселитися в орендованій квартирі. Однак через скрутну фінансову ситуацію квартиру для них орендувати стало важко, тому дружина увесь час намагалася повернутися жити у квартиру по АДРЕСА_2 . Проте ОСОБА_6 не пускав її і говорив, що у ній вона жити не буде. Для того, щоб вона не могла самостійно попасти в квартиру, ОСОБА_6 врізав у вхідні двері додатковий замок, ключі від якого не передав ОСОБА_1 . Отже, в квартиру АДРЕСА_3 , в якій зареєстрована ОСОБА_1 , остання самостійно увійти не може через заборону на це її діда - ОСОБА_6 .

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показала, що вона є матір`ю позивачів. Після одруження з ОСОБА_12 її донька ОСОБА_1 проживала у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , разом з її дідом ОСОБА_6 . Також в квартирі проживала інша її донька - ОСОБА_5 . Під час сумісного проживання ОСОБА_6 , який неприязно відносився до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 неодноразово влаштовував сварки, вимагаючи від онук, щоб вони покинули квартиру. Починаючи з 2018 року відповідач почав систематично виганяти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з квартири, у зв`язку з чим сестри були вимушені неодноразово звертатись за допомогою до правоохоронних органів. Через те, що ОСОБА_6 створив ОСОБА_1 нестерпні умови проживання, у середині 2020 року вона з чоловіком вимушена була виїхати з квартири, в якій вона зареєстрована, та оселитися в орендованій квартирі. Через скрутну фінансову ситуацію квартиру для них орендувати стало важко, тому ОСОБА_1 увесь час намагалася повернутися жити у квартиру по АДРЕСА_2 . Проте ОСОБА_6 не пускав її і говорив, що у ній вона жити не буде. Для того, щоб вона не могла самостійно попасти в квартиру, ОСОБА_6 врізав у вхідні двері додатковий замок, ключі від якого не передав ОСОБА_1 . Отже, в квартиру АДРЕСА_3 , в якій зареєстрована ОСОБА_1 , остання самостійно увійти не може через заборону на це її діда - ОСОБА_6 . Також через таку позицію діда інша її донька ОСОБА_5 вимушена жити у матері, але оскільки вона проживає в одній невеликій кімнаті в комунальній квартирі, там дуже погані умови для нормально проживання двох осіб.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено. що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення. Відповідно до наведених норм матеріального права, ЦК України, також передбачає захист порушеного права позивача у судовому порядку і визначає шлях поновлення цього права.

Статтею 1 ЖК України задекларовано, що громадяни України мають право на житло.

Згідно зі ст. 9 ч. 4 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У розумінні ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать чоловік, їх діти та батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст.64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як вбачається з правової позиції Верховного суду України (постанова Верховного Суду України від 11липня 2012року № 6-60цс12) у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було ї угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР).

Позивачі є членами сім`ї наймача квартири АДРЕСА_1 та мають повноцінне право жити у вказаній квартирі.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом розглянуто справу в межах заявлених позивачем вимог, і на підставі поданих учасниками справи доказів, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлом - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 (зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення.

Усунути перешкоди ОСОБА_5 (зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом надання вільного доступу до квартири.

Зобов`язати ОСОБА_6 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) не чинити ОСОБА_1 (зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкод у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_6 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) не чинити ОСОБА_5 (зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) перешкод у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1816,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_5 (зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1816,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення складено 24.12.2021.

Суддя В.Л.Котвицький