Провадження № 2-з/185/379/21
У Х В А Л А

10 грудня 2021 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Болдирєва У.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про вжиття заходів забезпечення його позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заявник просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 10539 від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем.

Відповідно до вимог частини 6 статті 151 ЦПК України, до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з пунктом 1.4 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання заяви про забезпечення позову складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб ( станом на день звернення заявника до суду 454 грн).

ОСОБА_1 судовий збір не сплачено, подано заяву про звільнення від сплати судового збору відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством і встановлює певні особливості судового захисту прав споживачів, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними до положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій. У цьому Законі не йдеться про звільнення споживачів від оплати судового збору загалом за подання до суду будь-якої інстанції будь-якого з об`єктів справляння судового збору.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2017 року у справі № 6-185цс17.

За змістом статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», від сплати судового збору звільняються споживачі за подання саме позовної заяви, а не за подання будь-якої іншої заяви, зокрема, заяви про забезпечення позову.

Таким чином пільга щодо звільнення від сплати судового збору за подання позову про захист прав споживачів не поширюється на подання заяви про забезпечення позову. Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову підлягає сплаті на загальних підставах.

Як передбачено частиною 10 статті 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Повернути заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається Дніпровському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя У.М. Болдирєва