Ухвала

24 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 755/5002/14-ц

провадження № 61-15334 ск21

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Немировської О. В., Ящук Т. І., від 19 липня 2021 рокупро забезпечення позову у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про захист прав споживача та визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариство «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариство «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», банк), правонаступником якого є акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі -АТ «Банк «Фінанси та Кредит»), звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії у розмірі 4 649 260, 05 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року здійснено заміну позивача АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника у спірних правовідносинах товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕНТ» (далі - ТОВ «ФК «ІНВЕНТ»).

У квітні 2021 року ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» подало заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на таке нерухоме майно:

- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214, що належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0, 071 га, кадастровий номер :01:011:0016, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214, що належить на праві власності ОСОБА_2 ;

- 2/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0, 1127 га, кадастровий номер :01:011:0029, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що боржниками вчиняються активні дії, спрямовані на затягування розгляду справи, очевидно, з метою уникнення від виконання своїх договірних зобов`язань за кредитним договором, що полягає у поданні ними необґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, а також інших процесуальних клопотань без наміру їх подальшого виконання. Зокрема, призначена ухвалою суду першої інстанції за клопотанням ОСОБА_2 судово-економічна експертиза не була виконана через невиконання ним своїх процесуальних обов`язків зі сплати її вартості.

Враховуючи суму заборгованості за кредитним договором, що становить 510 165, 82 дол. США та 571 504, 65 грн, заявник вважає, що предмет іпотеки не здатен забезпечити виконання зобов`язань боржників щодо повернення суми заборгованості. У разі задоволення позову, вартості предмета іпотеки буде недостатньо для примусового виконання рішення суду.

Оскільки, існують обґрунтовані ризики відчуження належного ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нерухомого майна до ухвалення рішення судом у цій справі, у зв`язку з чим невжиття обраних позивачем заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення про задоволення позову, просив застосувати вказані заходи забезпечення позову.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у складі судді Катющенко В. П. від 16 квітня 2021 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким заяву ТОВ «ФК «ІНВЕНТ» про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 368, 5 кв. м, житловою площею 73, 2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214, що належить на праві власності ОСОБА_2 ; земельну ділянку, площею 0, 071 га, кадастровий номер :01:011:0016, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214, що належить на праві власності ОСОБА_2 ; на 2/5 частки квартири, загальною площею 169, 1 кв. м, житловою площею 86, 4 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 ; земельну ділянку, площею 0, 1127 га, кадастровий номер :01:011:0029, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 214, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року у цій справі з підстав необгрунтованості касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України.

15 вересня 2021 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року, тобто після закінчення строку на касаційне оскарження, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки в судовому засіданні не була присутня, повний текст оскаржуваної постанови отримала лише 10 вересня 2021 року, що підтверджується відповідними доказами.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, та додані докази свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не наведено обгрунтованих підстав наявності ризиків того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне відповідачам, впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання ймовірного рішення суду про задоволення позову про стягнення заборгованості.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (пункт 1 частини першої, частина 3 статті 150 ЦПК України).

З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що між сторонами виник спір щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 02 липня 2007 року № 37-07-Ил/02 у розмірі 510 165, 82 дол. США та 571 504, 65 грн, а також на підставі договорів поруки від 02 липня 2007 року, укладених із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Апеляційний суд встановивши, що між сторонами існує спір щодо заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії у розмірі 14 820 027, 87 грн, дійшов вірного висновку про необхідність забезпечення виконання ймовірного судового рішення шляхом накладення арешту на належне відповідачам нерухоме майно. Такий ризик є виправданим та відповідає меті забезпечення позову.

При цьому суд апеляційної інстанції вірно узяв до уваги дані про те, що відповідач ОСОБА_2 вчиняє дії щодо поділу нерухомого майна, що може свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення у випадку задоволення позову.

ОСОБА_1 є співвідповідачем у цій справі та співвласником арештованого на забезпечення позову майна, тому посилання лише на те, що суд безпідставно наклав арешт на належне їй майно не заслуговує на увагу. При цьому, Верховний Суд враховує, що заявник не обмежений у праві користуватися та володіти арештованим майном, а також не позбавлений права заявити про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, згідно із статтею 159 ЦПК України.

Зазначені ОСОБА_1 у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержання норм процесуального права та зводяться до незгоди з висновками суду і тлумачення на свій розсуд норм процесуального права.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення апеляційної інстанції, оскільки ґрунтуються на незгоді з фактичними обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на постанову апеляційного суду, якою вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись статтею 390, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 19 липня 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , про захист прав споживача та визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариство «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариство «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання поруки припиненою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара