Номер справи 623/2308/21
Номер провадження 2/623/736/2021
РІШЕННЯ

іменем України

08 липня 2021 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Герцова О.М.

за участю

секретаря судового засідання: Рзаєвої І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за заявою ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради про виділ у натурі частки у праві спільної власності та визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником 24/10000 часток будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі- продажу від 05 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Мацокіною Н.О.., та зареєстроване у реєстрі за №1298.

Окрім нього співвласником зазначеного майна є Ізюмська міська рада.

Рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради №0602 від 09 червня 2021 року присвоєно спірному об`єкту нерухомості нову адресу: АДРЕСА_2 .

На підставі вище викладеного ОСОБА_1 просить виділити 24/10000 частин будинку в окремий інвентаризаційний об`єкт та визнати право власності на нежитлове приміщення.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не надав, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладалися на розсуд суду.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 355 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з нормами ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності.

Відповідно до договору купівлі- продажу від 05 листопада 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області Мацокіною Н.О., ОСОБА_1 придбано у власність нежитлове вбудоване приміщення під літ «А5», цегла, загальною площею 39,2 кв.м.. ганок під літ «а12», що складає 24/10000 часток будинку, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.4-6)

Згідно до технічного паспорту, виданого начальником БТІ від 30.11.2016 року нежитлове вбудоване приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , має загальну площу 39,2 кв.м., що складається з приміщення 34,3 кв.м., кордова 3,4,санвузла 1,5 кв.м. (а.с.7-9).

Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області від 09.06.2021 року за №0602 вирішено змінити адресу нежитлового приміщення, що належить громадянину ОСОБА_1 з АДРЕСА_1 на адресу: АДРЕСА_2 . (а.с.10).

Положеннями п.1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N 55, (надалі - Інструкція), встановлено, що Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Пунктом 3.3. Інструкції встановлено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку.

Частиною 1 ст.364 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру).

Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених статей 358 та 364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору.

У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183,358,364,379,380,382ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Згідно з ч.3 ст.364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до п.56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

В силу положень статей 21,24,41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

За таких обставин суд, вважає, що позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4,5,76,77,79,80,83,95,223,259,263-265,268,273 ЦПК України, ст.355-358,364 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради про виділ у натурі частки у праві спільної власності та визнання права власності на майно - задовольнити.

Виділити 24/10000 частин будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 в окремий інвентаризаційний об`єкт.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на окремий інвентаризаційний об`єкт, нежитлове приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Правовстановлюючі документи на 24/10000 часток будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 визнати такими, що втратили чинність.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо такої скарги не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя: О.М.Герцов