№ 207/1799/21
№ 6/207/270/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.,

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське подання заступника начальника Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Астапової О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Астапова О.В. звернулась до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на виконанні Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження 61285724 з виконання виконавчого листа № 208/2691/17 від 20.11.2018, виданий Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 405101,00 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавцем 20.02.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта будь-яке нерухоме майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем 24.07.2020 та 10.11.2020 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду.

21.10.2020 року державним виконавцем здійснений вихід за адресою боржника, яка вказана у виконавчому документі, а саме: за АДРЕСА_1 , але двері ніхто не відчинив, виклик до державного виконавця залишений у дверях боржника.

21.01.2021 року до відповідного відділу з`явився боржник, який ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та останній отримав реквізити депозитного рахунку відділу для погашення боргу, однак станом на 25.05.2021 боржник - ОСОБА_1 сплатив за даним виконавчим провадженням борг у сумі - 506,00 грн., з яких: 306,00 гри. списано примусово з арештованого рахунку боржника та 200,00 грн. сплачено самостійно боржником (погашено частково виконавчий збір та витрати виконавчого провадження).

Згідно відповіді з МВС України встановлено, що боржнику не належить на праві власності будь-яке рухоме майно.

Під час виконання рішення суду державним виконавцем направлені електронні запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, Державної прикордонної служби України, згідно останніх отриманих відповідей боржник не перебуває на обліку в Пенсійному фонду України, офіційно не працевлаштований та не перетинав кордон України з моменту відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

В наданій суду письмовій заяві боржник ОСОБА_1 зазначив, що з поданням органу виконавчої служби про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України не згоден, оскільки у майбутньому має намір виїжджати за кордон для того, щоб сплатити борг. Вважає, що відсутні підстави обмежувати його у праві виїзду за межі України, оскільки сплачує борг по можливості та ніде не ховається.

В наданій суду письмовій заяві стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України підтримав та просить задовольнити, оскільки боржник ухиляється від сплати заборгованості, ніде не працює, інші заходи державного виконавця, спрямовані на стягнення заборгованості, не дали результатів.

Дослідивши матеріали подання, взявши до уваги позицію сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, поновлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясовувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Заводським районним судом м. Дніпродзержинська 20.11.2018 року було видано виконавчий лист № 208/2691/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у сумі 405 101,00 грн. (арк.с. 4).

Постановою старшого державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Наумовою І.В. від 20.02.2020 року (арк.с. 6) було відкрито виконавче провадження № 61285724 з його примусового виконання. Зазначеною постановою зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Також, 21.01.2021 року винесено постанову про арешт коштів боржника (арк.с. 13). Під час виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (арк.с. 27) будь-яке нерухоме майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Виконавцем 24.07.2020 та 10.11.2020 на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду (арк.с. 7, 10).

21.10.2020 року державним виконавцем здійснений вихід за адресою боржника, яка вказана у виконавчому документі, а саме: за АДРЕСА_1 , але двері ніхто не відчинив, виклик до державного виконавця залишений у дверях боржника.

21.01.2021 року до відповідного відділу з`явився боржник, який ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та останній отримав реквізити депозитного рахунку відділу для погашення боргу, однак станом на 25.05.2021 боржник - ОСОБА_1 сплатив за даним виконавчим провадженням борг у сумі - 506,00 грн., з яких: 306,00 гри. списано примусово з арештованого рахунку боржника та 200,00 грн. сплачено самостійно боржником (погашено частково виконавчий збір та витрати виконавчого провадження).

Згідно відповіді з МВС України (арк.с. 28) встановлено, що боржнику не належить на праві власності будь-яке рухоме майно.

Під час виконання рішення суду державним виконавцем направлені електронні запити до Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України, Державної прикордонної служби України, згідно останніх отриманих відповідей боржник не перебуває на обліку в Пенсійному фонду України, офіційно не працевлаштований та не перетинав кордон України з моменту відкриття виконавчого провадження (арк.с. 29-34).

Виходячи з викладеного, судом встановлено, що старшим державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)було вжито всіх необхідних та передбачених законом заходів щодо виконання виконавчого листа № 208/2691/17 від 20.11.2018, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 405101,00 грн. При цьому, боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання рішення суду, що підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що станом на момент звернення із поданням, боржником рішення суду не виконано, борг не сплачено, декларацію про доходи та майно боржником не надано, жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження не вчинено.

На сьогоднішній день сума заборгованості боржником не погашена та ним не вчиняються жодні дії для виконання рішення суду, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості.

Ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань судовим рішенням у виконавчому провадженні свідчить про невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», з якою передбачено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із матеріалів подання та встановлено судом, приватним виконавцем вживалися всі необхідні заходи з виконання виконавчого листа № 208/2691/17 від 17.07.2018 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Частинами 1-4 ст. 441 ЦПК України, визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно п. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст. 18 Закону України «Провиконавче провадження» та ст. 441 ЦПК України. Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Суд вважає, що тимчасове обмеження права виїзду за межі України щодо боржника не порушить його права на вільне пересування і вважає, що застосоване обмеження відповідає усім трьом критеріям, про які йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» («Gochevv.Bulgaria» від 26 листопада 2009 року), а саме:

1) обмеження ґрунтується на законі (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України);

2) обмеження переслідує легітимну мету, передбачену у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: обмеження є необхідним в демократичному суспільстві для підтримання публічного порядку (в даному випадку - щодо обов`язковості виконання судового рішення) та з метою захисту прав інших осіб (в даному випадку - прав стягувача щодо ефективного виконання судових рішень);

3) обмеження перебуває в справедливому балансі між правами заявника та публічним інтересом (тобто є пропорційним меті його застосування): тимчасове обмеження заявника у виїзді за межі України не завдасть істотної шкоди майновим і немайновим правам заявника (в тому числі - більшої, аніж шкоди, яка заподіюється стягувачам внаслідок довготривалого невиконання боржником судових рішень) і сприятиме виконанню судових рішень і запобігатиме ухиленню заявника від виконання законних вимог державного виконавця щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням підтверджується матеріалами подання державного виконавця, а відтак подання заступника начальника Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Астапової О.В. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Подання заступника начальника Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Астапової О.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа №208/2691/17 від 20.11.2018, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 405101,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий у справі Т.Ю.Погребняк