Справа № 754/8819/21
У Х В А Л А

Іменем України

25 червня 2021 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.06.2021 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.07.2021.

23.06.2021 до суду від представника відповідача, адвоката Сініциної О.П. надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини у справі № 754/8819/21.

Також представником відповідач, адвокатом Сініциною О.П., подано заяву про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_1 шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії. Згідно з вимогами заявник просить:

1. Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до ухвалення рішення у справі:

- щотижня у будні дні: з 10:00 год. кожного вівторка до 10:00 год. кожної суботи;

- щомісячно у вихідні дні: з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі та, коли випадає п`ята субота, з 10:00 год. кожної п`ятої суботи до 20:00 год. кожної п`ятої неділі.

2. Зобов`язати батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , передавати малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері - ОСОБА_1 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , у дні, які визначені для побачень.

3. Допустити негайне виконання ухвали у разі її задоволення.

У вказаній заяві зазначається, що позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до суду за захистом своїх прав та прав її сина, які порушуються відповідачем, ОСОБА_2 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 03.03.2021 по теперішній час, внаслідок неправомірних дій відповідача, ОСОБА_2 , що полягають у самочинній зміні місця проживання малолітнього сина шляхом його викрадення, дитина фактично утримується в ізоляції відповідачем, а позивачка позбавлена можливості спілкуватися з сином, оскільки відповідач перешкоджає їй у цьому. ОСОБА_1 зазначає, що 26.05.2021 під час візиту до СЮП Святошинського району, вона забрала сина додому АДРЕСА_1 . Стан здоров`я дитини викликав у неї занепокоєння та, враховуючи його генетичне захворювання, позивачка записала дитину на ІНФОРМАЦІЯ_4 до лікаря-невропатолога Інституту педіатрії, акушерства та гінекології, під наглядом якого перебував син з моменту його народження. ОСОБА_1 стверджує, що 31.05.2021 групою осіб за участі відповідача ОСОБА_2 , в під`їзді будинку по АДРЕСА_1 (за місцем проживання дитини), вчинили викрадення малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завдавши дитині тілесних ушкоджень в момент викрадення, а також із застосування фізичної сили по відношенню до бабусі дитини, ОСОБА_4 , позивачки та її неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6. Про вищевикладені події позивачкою 31.05.2021 було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, відповідні дані внесені до ЄРДР за № 0001411, № 0001412, № 0001349.

Також позивачка звернулась до Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України щодо викрадення дитини групою осіб. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2021 було зобов`язано уповноважену особу Деснянського УП ГУ НП України в м. Києві внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України та розпочати досудове розслідування.

Заява про забезпеченння обґрунтована, зокрема, тим, що ОСОБА_2 забороняє будь-які зустрічі ОСОБА_1 з сином, свідомо позбавляє дитину, яка в силу свого віку емоційно прив`язана до матері спілкування з нею. Враховуючи характер спірних правовідносин, тривалість судового процесу, тривала відсутність спілкування матері з дитиною може негативно вплинути на їх взаємовідносини.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.06.2021 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду разом з первісним позовом.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів суд прийшов таких висновків.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Заява ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову обґрунтована тим, що станом на день подання даної заяви відповідач за зустрічним позовом забороняє будь-які зустрічі позивачки з дитиною, свідомо позбавляє дитину, яка в силу свого віку (2,9 р.) емоційно та фізично прив`язана до матері, спілкування з матір`ю, чим порушує психіку малолітньої дитини та емоційно віддаляє сина від матері. Така ситуація з відсторонення позивача від дитини призводить до послаблення сімейних та психосоціальних зв`язків між малолітнім сином та матір`ю. З кожним днем, коли мати не допускається до дитини, такі зв`язки стають дедалі слабшими, дитина відвикає від матері. ОСОБА_1 вказує, що у разі задоволення судом позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом із нею, може бути унеможлено виконання рішення, оскільки, враховуючи тривалий розгляд цієї справи, у дитини може виникнути внутрішній опір під час її передачі матері. Крім того, тривале відсторонення дитини від матері, позбавлення її материнської любові та піклування формує у дитини невірне уявлення про роль матері у стосунках із дитиною, що може в подальшому призвести до відсторонення від власних дітей.

Під час оцінки доводів заяви про забезпечення позову суд керується положеннями Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства».

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansenv. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідно до статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до приписів статі 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Стаття 153 СК України встановлює, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини 1- 3 статті 157 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відносини, що є предметом як первісного позову, так і зустрічного позову у даній справі, виникли з приводу визначення місця проживання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає разом батьком.

Обставини, викладені в заяві про забезпечення позову та докази, надані на їх підтвердження, свідчать про наявність фактичних обставин, з яким закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову.

Враховуючи предмет зустрічного позову, обраний позивачем вид його забезпечення в частині зобов`язання відповідача надати їй можливість спілкуватись з дитиною протягом певного проміжку часу, не вирішує спір по суті, а лише спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю.

Згідно з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 127/31828/19, від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю.

Зустрічі матері з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

Враховуючи викладене, виходячи з принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, а також з принципу рівності прав батьків у вихованні дитини, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 149-154, 157 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 754/8819/21 задовольнити частково.

2. Забезпечити зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю - ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до ухвалення рішення у справі:

- щотижня у будні дні: з 10:00 год. кожної середи до 10:00 год. кожної суботи;

- щомісячно у вихідні дні: з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі.

Зобов`язати батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , передавати малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері - ОСОБА_1 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_1 , у дні, які визначені для побачень.

3. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню.

5. Копію ухвали направити учасникам справи.

6. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

7. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНКОПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа за первісним та за зустрічним позовами: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гнати Юри, 9, кім. 422.

Суддя О.І. Гринчак