Справа № 755/9356/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Яровенко Н.О., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 11 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву, відповідно до якої згодний з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування і кредитування, як містяться в рекламному буклеті, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Кредитні правовідносини допускають правонаступництво, а отже, зобов`язання за кредитним договором перейшли до її спадкоємців та таким чином відбулась заміна боржників за зобов`язанням. Спадкоємцем померлого є відповідач, який в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки на момент смерті спадкодавця був зареєстрований та постійно проживав разом з нею за однією адресою: АДРЕСА_1 . У встановленому законом порядку позивач 23 січня 2016 року направив претензію кредитора до Десятої Київської державної нотаріальної контори. 02 червня 2017 року позивач на адресу відповідача направив лист-претензію, в якій пред`явив свої вимоги, проте відповідач вимоги кредитодавця не задовольнив. Розмір заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором становить у розмірі 14 774,95 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 11.12.2013 року у розмірі 14 774,95 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн.

12 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що вона не є належним відповідачем по даній справі оскільки після смерті ОСОБА_4 , який є рідним братом ОСОБА_1 , спадкоємцями після його смерті є його дружина - ОСОБА_2 та двоє його дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_3 та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 травня 2016 року ними була прийнята спадщина.

23 жовтня 2020 року представником позивача було подано відповідь на відзив поданий відповідаяем ОСОБА_1 , відповідно до якого просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

08 грудня 2020 року відповідачем ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_3 було подано відзив відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач зазначила про те, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Також наголосила на тому, що відповідач ОСОБА_1 не є належним відповідачем по даній справі. Крім того, надані позивачем правила не можна вважати складовою договору з огляду на їх мінливий характер.

12 січня 2021 року предстаником позивача було подано відповідь на відзив поданий ОСОБА_2 відповідно до якого просив задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2020 року залучено до участі у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якості співвідповідачів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 січня 2021 року витребувано з Десятої Київської державної нотаріальної контори (02100, м. Київ, вул. Бажова, 13/9) належним чином завірену копію спадкової справи № 22/2015 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

26 лютого 2021 року представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, яка фактично є заявою про зменшення позовних вимог, оскільки в прохальній частині позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 14 668,89 гривень.

16 березня 2021 року на виконання ухвали суду від 14 січня 2021 року від Десятої КДНК надійшла копія спадкової справи № 22/2015 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

11 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву, відповідно до якої згодний з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування і кредитування, як містяться в рекламному буклеті, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

14 червня 2018 року у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

26 січня 2016 року на адресу Десятої КДН надійшла претензія кредитора.

02 червня 2017 року на адресу АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь від Десятої КДНК на претензію кредитора.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11 грудня 2013 року заборгованість ОСОБА_4 за невиконання умов договору станом на 22 грудня 2020 року становить у розмірі 14 668,89 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 138,11 грн та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 530,78 грн.

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 грудня 2013 року у розмірі 14 668,89 грн.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 22/2015, спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_2 та двоє їхніх спільних дітей. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 травня 2016 року, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 прийняли в спадщину по 1/3 частині квартири АДРЕСА_3 . Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 судом не встановлено.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивністю і неупередженість керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до вимог статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, однак зобов`язання за кредитним договором серед визначеного переліку відсутні, таким чином такі входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.32 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Статтею 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку із смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, в той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися унаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1213 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, однак зобов`язання за кредитним договором серед визначеного переліку відсутні, таким чином такі входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.32 Постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст.1282 ЦК України.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц роз`яснено, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1281 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК.

Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України (в редакції на день виникнення правовідносин) кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому часом відкриття спадщини є день його смерті (ч. 2 ст.1220 ЦК України).

Отже, строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 починається з 15 липня 2014 року.

Згідно п. 1.1.2.9 Умови та Правила надання банківських послуг у випадку виникнення заборгованості держателя по картрахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок в роботі обладнання та в інших випадках клієнт зобов`язується погасити заборгованість протягом 30 днів з дня її виникнення.

Зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 11 грудня 2013 року вбачається виникнення у ОСОБА_4 заборгованості з 30 листопада 2014 року.

Отже, право вимоги у позивача виникло через тридцять днів з дня виникнення заборгованості, тобто 30 грудня 2014 року.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 26 січня 2016 року на адресу Десятої Київської державної нотаріальної контори надійшла вимога кредитора спадкодавця до спадкоємця боржника. Іншої претензії матеріали спадкової справи не містять.

Щодо вимоги від 09 червня 2015 року, про яку представник позивача зазначає, то в матеріалах спадкової справа така вимога відсутня. Більше того, з листа Десятої КДНК, який наданий до відповіді на відзив від 01 грудня 2020 року вбачається, що 04 серпня 2017 року Десятою КДНК надано відповідь на запит, а не на претензію АТ КБ «Приватбанк» № SAMDN2388 від 09 червня 2015 року та роз`яснено норми Закону України «Про нотаріат».

Також вимог чи претензій АТ КБ «Приватбанк» безпосередньо до спадкоємців матеріали справи не містять.

В подальшому банк звернувся з позовом лише 03 липня 2020 року.

На підставі вимог статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у Передбачених цим Кодексом випадках.

Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.1,3 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку, що банком пропущено визначений ст. 1281 ЦК України строк пред`явлення вимоги до спадкоємця померлої, що є підставою для відмови у задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором повністю.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 207, 634, 1046, 1048, 1049, 1054, 1218, 1220, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 15 червня 2021 року.

Суддя Н.О. Яровенко