РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2021 року Київський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді - Шаренко С.Л.
при секретарі - Вареник К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби в Харківській області, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту з майна, -
Позивач звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Державної фіскальної служби в Харківській області, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту з майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2020 відносно неї винесено вирок, яким застосовано конфіскацію майна на користь держави. 26.09.2020 вона прийняла спадщину у вигляді 2/6 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Також позивач зазначає, що відповідно до витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 13.10.2020 вбачається, що 09.09.2020 в рамках виконавчого провадження № 62916163 Першим приморським ВДАС Південного міжрегіонального УЮ накладений арешт на вказане нерухоме майно. Однак позивач зазначає, що конфіскація майна не може бути застосовуватись до майна на протязі усього її життя, вона повинна бути застосована до майна, яким засуджена особа володіла на момент винесення вироку. Позивач зазначає, що 2/6 частини будинку АДРЕСА_1 вона отримала у спадок після винесення вироку. А тому вказане майно не підлягає конфіскації, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з позовом про зняття арешту, накладеного постановою державного виконавця Першого Приморського ВДВС Південного міжрегіонального УЮ в рамках виконавчого провадження № 62916163.
14.12.2020 представник відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області надав відзив на позовну заяву в якому просив в задоволенні позовних вимог позивача відмовити, оскільки ГУ ДФС у Х.о кримінальні провадження відносно ОСОБА_1 не реєструвались та до провадження не приймались та відповідно арешти не накладали. Крім того, внаслідок реорганізації шляхом поділу Головного управління ДФС у Харківській області правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків, всіх фінансових зобов`язань, всіх кредиторів та боржників, у тому числі зобов`язань, які оспорюються сторонами є Головне управління Державної податкової служби в Харківській області.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, довірила представляти свої інтереси адвокату Воронському С.В.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Воронський С.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, що просить розглядати справу без участі позивачки та її представника, у зв`язку з його зайнятістю в розгляді іншої справи в м. Одеса, позов просив задовольнити в повному обсязі, з урахуванням того, що арешт на майно позивачки накладеного після винесення вироку, та крім того, іншого майна, крім того, на яке виконавцем накладено арешт, позивач не має, а тому в силу ч. 3 ст. 56 КК Україні, таке майно не підлягає конфіскації.
Представник відповідача ДФС у Харківській області, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.
У зв`язку з відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, проаналізувавши підстави на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази з точки зору належності та допустимості, в тому числі у їх сукупності, що має істотне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовним вимог із наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.07.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано виною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України та призначено їй покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_1 від призначеного покарання, за ч. 2 ст. 190 КК України: у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, у зв`язку із закінченням строків давності.
- за ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України: у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 4 ст. 190 КК України: у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 10 (десять) місяців, з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 190 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 10 (десять) місяців, з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.
Строк покарання ОСОБА_1 , зараховано з 03 грудня 2015 року, тобто з моменту її фактичного затримання.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувано в строк покарання ОСОБА_1 , термін її попереднього ув`язнення, а саме з моменту її затримання - 03 грудня 2015 року включно по день зміни їй запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - 10 травня 2019 року, який здійснено з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 6 (шість) років 10 (десять) місяців та 14 (чотирнадцять) днів позбавлення волі, у зв`язку з чим засуджена ОСОБА_1 вважається такою, що повністю відбула остаточно визначене основне покарання, за сукупністю злочинів, за цим вироком, у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 10 (десять) місяців. (а.с. 11-157). Відомості про набрання вироком законної сили в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.2020 року, виданого державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , та відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстру вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала у спадок 2/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з прибудовами літ. А-1, загальною площею 133,9 кв.м., житловою площею 79,9 кв.м. з надвірними будівлями: сараї літ. Б, Е, Д, З, И, О, збиральною літ. Л, М, Н, літнім душом літ. Р, льохом літ. П, водопроводом №8, замощенням І (а.с. 6-7).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.10.2020 вбачається, що 03.09.2020 державним реєстратором Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Північного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білик Ростиславом Валерійовичем внесено запис про арешт вказаного нерухомого майна на підставі постанови Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Північного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесеної в рамках виконавчого провадження № 53877248 від 03.09.2020 року. (а.с. 10).
Зазначений арешт позивач вважає незаконним, та таким, що порушує її право власності, а тому просить суд його скасувати,
Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України).
Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої станом на день розгляду справи також вбачається, що відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на буд. АДРЕСА_2 відсутні. Тобто, на спірній частці майна відсутні будь-які арешти. Інших відомостей та доказів, про наявність на спірному майні будь-якого арешту , окрім того, що накладено в рамках виконавчого провадження № 62916163 позивач не надала та скасувати не просила.
Таким чином, з урахуванням того, що на час розгляду справи, щодо буд. АДРЕСА_1 відсутні відомості про заборону відчуження, в тому числі і наявності арешту на майно, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст. ст.3, 15, 16, 316, 317, 319, 321 ЦК України, керуючись ст. ст. 6-13, 15,16,19, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби в Харківській області, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції про зняття арешту з 2/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про прийняття спадщини від 28.09.2020 року.
Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: С.Л. Шаренко