Справа № 709/515/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2021 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Романової О.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Соломки Л.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Грицай І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чорнобаївський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Чорнобаївський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, адреса: вул. Центральна, 152,

смт. Чорнобай, Золотоніський район, Черкаська область.

Заявник свою заяву мотивує тим, що він звернувся до Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області з метою оформити втрачений паспорт громадянина України, який був виданий Центральним МРВВС м. Горлівка Донецької області. Проте, заявнику відмовили у оформленні втраченого паспорту громадянина України у зв`язку з тим, що м. Горлівка в даний час знаходиться на окупованій території, а тому не має можливості перевірити факт отримання заявником паспорта громадянина України. У зв`язку з вищевикладеним, заявник звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і по даний час. Встановлення даного факту необхідне для подальшого оформлення паспорту громадянина України.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 травня 2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав зазначених у ній. Крім цього, уточнив вимоги заяви, а саме просив встановити факт постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня

1991 року і по даний час. Суду пояснив, що у 2001 році у нього вкрали паспорт, в даний час залишився тільки військовий квиток. У період з 1979 року по 1983 рік він разом із сім`єю проживав у м. Шпола Черкаської області. 18 серпня 1983 року він разом із сім`єю переїхав до

с. Лукашівка де проживає до цього часу. Місцем його реєстрації до 1996 року було вказано

м. Горлівка Донецької області тому що він, деякий час до 24 червня 1990 року, навчався у

м. Горлівка Донецької області, де отримав паспорт та був зареєстрований. Після закінчення навчання повернувся у с. Лукашівка, де працював у місцевому колгоспі, проте місце реєстрації змінив тільки 12 лютого 1996 року. Зазначив, що станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав у с. Лукашівка, працював у колгоспі ім. Леніна.

Представник заінтересованої особи Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області Грицай І.Г. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяви ОСОБА_1 . Суду пояснила, що письмових доказів, наданих заявником як додаток до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не достатньо для того щоб зробити висновок, що ОСОБА_1 дійсно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому, посилаючись на норми Закону України «Про громадянство», Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень просить суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити повністю.

У судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , який суду пояснив, що він являється братом заявнику. У 1983 році вони разом із батьками переїхали з м. Шпола до с. Лукашівка де і проживають по даний час. Їх батько вже помер. Мати, на даний час, жива. Підтвердив те, що ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року проживав у с. Лукашівка, працював у місцевому колгоспі. Про те, коли заявник зареєструвався за місцем свого проживання йому невідомо.

У судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_3 , який суду пояснив, що він являється братом заявнику. У 1983 році вони разом із батьками переїхали з м. Шпола до с. Лукашівка де і проживають по даний час. ОСОБА_1 станом на

24 серпня 1991 року проживав у с. Лукашівка, працював у місцевому колгоспі. Про те, коли заявник зареєструвався за місцем свого проживання йому невідомо.

У судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_4 , яка суду пояснила, що у 1983 році заявник разом зі своїми батьками переїхали до с. Лукашівка. У 1983 1984 роках сім`я ОСОБА_5 проживала у її домоволодінні. Потім вони придбали житло у с. Лукашівка, куди переїхали. Підтвердила той факт, що ОСОБА_1 станом на 24 серпня 1991 року постійно проживав у с. Лукашівка. З 17 років працював у місцевому колгоспі.

Заслухавши пояснення заявника, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03 липня 1974 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Южно-Уральськ, Челябінська область, республіка РСФСР. Батьками ОСОБА_1 зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 6). Крім цього, зазначене свідоцтво про народження містить штамп, відповідно до якого ОСОБА_1 11 грудня 1990 року Центральним Міським РУВД м. Горлівка було видано паспорт серії НОМЕР_2 .

Згідно з копією довідки виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 128 від 17 лютого 2020 року ОСОБА_1

18 серпня 1983 року прибув на територію Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області з м. Шпола, проживав і зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , разом з батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.с. 7).

Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 1529 від 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 дійсно прибув з м. Шпола на територію Лукашівської сільської ради 18 серпня 1983 року разом із батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_7 де і проживає по даний час (а.с. 7).

Згідно з копією членського білету № 33475426 від 29 грудня 1990 року ОСОБА_1 у вересні 1990 року був зарахований до членів профсоюзу робітників хімічних галузей профкому які навчаються у ПТУ № 37, у графі «домашня адреса» зазначено Чорнобаївський район Черкаська область (а.с. 9).

Відповідно до довідки ПСП «Нива» № 8 від 23 січня 2020 року ОСОБА_1 у період з липня 1991 року по жовтень 1996 року працював у колгоспі ім. Леніна (с. Лукашівка, Чорнобаївський район, Черкаська область), який 06 лютого 1992 року було реорганізовано в КСГП агрофірму «Нива», яка в свою чергу 31 березня 2000 року була реорганізована в ПСП «Нива» (а.с. 6).

Згідно з копією тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № 2159 від 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 було призвано призовною комісією Чорнобаївського РВК на строкову військову службу 23 червня 1992 року (а.с. 4).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання № 1527 від 20 грудня

2019 року та копії виписки з домової книги Лукашівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Датою реєстрації вказано 12 лютого 1996 року (а.с. 5, 8).

У судовому засіданні було встановлено, що заявник ОСОБА_1 звертався з усним запитом до Чорнобаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області з метою оформлення втраченого паспорту громадянина України проте отримав відмову.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від

27 березня 2001 року № 215 (далі Порядок), громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада

1991 року.

Станом на 24 серпня 1991 року заявник ОСОБА_1 був неповнолітньою особою.

Пунктом 10 Порядку визначено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію свідоцтва про народження;

в) один із таких документів:

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада

1991 року;

- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається

довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Крім цього, ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповно рідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

У п. 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №363/214/17-ц перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для можливості реалізувати належне йому, як фізичній особі право на отримання паспорту громадянина України.

Враховуючи вищевикладене, дослідженні у судовому засіданні докази, заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, покази свідків, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами підтверджено факт постійного проживання заявника у неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року і по даний час, у зв`язку із чим заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чорнобаївський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року і по даний час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно-Уральськ, Челябінська область, Російська Федерація, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 14 червня 2021 року.

Суддя О.Г. Романова