ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2929/21 Справа № 205/900/20 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року олегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Келембет І.М. про зупинення провадження по справі задоволено.

Зупинено провадження по цивільній справі №205/900/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні квартирою та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації до набрання законної сили судовим рішення по цивільній справі №205/8422/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - житловий будівельний кооператив №429, КП «Бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської районної ради Дніпропетровської області, про визнання рішення незаконним та його скасування.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що: відповідач зловживає процесуальними правами та затягує судовий розгляд; з приводу майнових претензій відповідача на спірну квартиру, Верховним Судом переглянуто рішення Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року по справі №205/1744/15-ц та зазначено, що член ЖБК №429 ОСОБА_1 , на ім`я якої видано ордер на зайняття спірної квартири, до своєї смерті повністю пай за квартиру не внесла, за життя нею сплачено лише 311,19 грн. та пайові внески на суму 1 650 грн, що загалом складає 1 961,19 грн., а після її смерті пайові внески за квартиру продовжував сплачувати ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що до складу спадщини ОСОБА_1 входили лише пайові внески у розмірі 980,60 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , успадкувала лише частину внесеного паю, а не частину квартири, пропорційно розміру цієї частки пайового внеску, тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на частку пайових внесків після смерті ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на 9/100 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи до уваги предмет позову по цивільній справі №205/8422/20, неможливо вирішити цивільну справу за №205/900/20 до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №205/8422/20.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Положеннями частини першої статті 251 ЦПК України передбачено ряд підстав для зупинення провадження, які є вичерпними.

Так, пунктом 6 частини першої вищевказаної норми права передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

З матеріалів справи вбачається, що зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Наявність іншої справи та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, не може бути підставою для зупинення провадження у даній справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суди зобов`язані при вирішенні питання щодо зупинення провадження по справі перевіряти і той факт, що така процесуальна дія не вплине на розумність тривалості судового розгляду конкретної справи.

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Із матеріалів даної справи вбачається, що справа перебуває в провадженні суду першої інстанції з лютого 2020 року. Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що зупинення провадження у справі призведе до порушення розумних строків розгляду справи та порушить права сторін на своєчасність її розгляду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду про зупинення провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 03 березня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.