Справа № 150/87/21
Провадження №2/150/54/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Кушнір Б.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лисенко Г.О. про забезпечення позову, яка подана одночасно із позовною заявою у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лисенко Г.О., до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

18.02.2021 року адвокат Лисенко Г.О., яка дії в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордера про надання правничої допомоги від 18.02.2021, звернулась до суду із заявою про забезпечення позову одночасно із пред`явленням позову до суду, в якій просила:

- накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 на праві власності, а саме, жилий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 34кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- накласти арешт на грошові кошти в межах суми стягнення (з урахуванням арешту житлового будинку) у розмірі 62431,84грн., відкритих ОСОБА_2 у банківських установах або інших кредитно-фінансових установах;

- заборонити державним реєстраторам, нотаріусам та органам, що здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаних вище об`єкта нерухомого майна та земельних ділянок.

Свої вимог заявник обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання ним свого грошового зобов`язання щодо повернення коштів, отриманих згідно розписки від 23.08.2020 року, а надіслана позивачем претензія від 21.01.2021 року про повернення коштів до 03.02.2021, була проігнорована відповідачем.

Як на підставу для звернення з вказаною заявою зазначає, що відповідач вже ухилявся від повернення коштів іншій особі, що підтверджується рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 06.03.2017 у справі №150/73/17, згідно якого з відповідача стягнуто на користь АТ «Приватбанк» кошти в розмірі 34422,15грн. у зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань.

Враховуючи вказані обставини, позивач вважає, що для ефективного судового розгляду та подальшого виконання рішення суду доцільно та можливо накласти арешт на належне відповідачу майно та його рахунки.

До заяви долучено рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 06.03.2017 у справі №150/73/17, довідка про рух справи в суді, копія розписки від 23.08.2020, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, копія пасторта та ідентифікаційного номера відповідача.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову пред`явлену одночасно із поданням позову, дослідивши матеріали заяви, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечуються зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частин третьоїстатті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Із заяви та позовної заяви вбачається, що заявник звернувся до суду з вимогами стягнення із відповідача грошових коштів, які були отримані ним відповідно до розписки від 23.08.2020 року.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник не долучає ні до заяви, ні до позовної заяви оригінал розписки від 23.08.2020, згідно з якою ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 68000грн., що позбавляє суд можливості переконатися як у факті неповернення таких коштів.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на побоювання позивача, що відповідач може відчужити вказане нерухоме майно та в майбутньому буде неможливо виконати рішення суду або його виконання буде значно ускладнене, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 року (справа № 826/8556/17), від 25.04.2019 (справа № 826/10936/18).

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів, які б свідчили про намір ОСОБА_2 або підготовчі дії ОСОБА_2 щодо відчуження належного йому нерухомого майна, чи інших доказів на підтвердження підстав вважати, що виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позову, може бути утрудненим чи неможливим, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання грошового зобов`язання не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи викладене, а також те, що заява про вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується лише тій обставині, що відповідач окрім заборгованості перед позивачем, має заборгованість перед іншою особою, і при цьому заявником не надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу в розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України в підтвердження фактів ймовірності утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду в майбутньому в разі невжиття таких заходів, не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження ОСОБА_2 належного йому нерухомого майна на користь третіх осіб, тому суд дійшов висновку про відхилення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 76-78, 149-159, 247, 260, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лисенко Г.О. про забезпечення позову, яка подана одночасно із позовною заявою у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лисенко Г.О., до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Чернівецький районний суд Вінницької області.

Суддя Кушнір Б.Б.