Справа № 152/420/21
Провадження № 22-ц/801/1255/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 рокуСправа № 152/420/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Файчук Я.В., Штельмаха Д.В., Кіракосяна С.В. та його представника - адвоката Білошкурського О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області про залишення без розгляду від 16 квітня 2021 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державної виконавчої служби,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою дії державної виконавчої служби.

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку із тим, що скаргу подано з пропущенням десятиденного строку з дня, коли скаржник дізнався або повинен був дізнатись про порушення його права суб`єктом оскарження, що встановлено п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи ухвалу про відмову в поновленні строків на подання скарги та залишаючи скаргу без розгляду, суд виходив з того, що вказана скарга подана із пропуском строку, визначеного ч. 1 ст. 449 ЦПК України, підстави для поновлення строку відсутні, оскільки заявником не надано суду переконливих доказів поважності його пропуску.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно із ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України містяться положення про те, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що документи подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Отже, за змістом ст. ст. 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

В обґрунтування поважності пропуску строку для подання скарги, ОСОБА_1 зазначає, що він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав або свобод 09.03.2021 року (з моменту отримання висновку експерта), 19 березня 2021 року, з огляду на практику Верховного Суду, в десятиденний строк подав позов до Вінницького районного суду Вінницької області в порядку цивільного судочинства про визнання висновку експерта незаконним, проте районним судом було відмовлено у відкритті провадження та вказану ухвалу він оскаржує у апеляційному порядку, тому вважає, що він пропустив десятиденний строк для подання скарги до Шаргородського районного суду з поважних причин.

Проте колегія суддів погоджується з висновком районного суду про відсутність поважних причин встановленого законом десятиденного строку для подання скарги, оскільки відповідно до копії супровідного листа (т. 1 а.с. 7) ОСОБА_1 отримав оскаржуваний висновок експерта від 28 січня 2021 року 09.03.2021 року. Разом з тим, особа на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права, а тому подача позовної заяви до суду ніяким чином не свідчить про поважність пропуску строку подачі скарги на дії державної виконавчої служби.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що постановою Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2021 року про відмову у відкритті провадження було задоволено та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відтак на розгляді Вінницького районного суду Вінницької області перебуває справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у поновленні пропущеного строку і залишив скаргу без розгляду.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 червня 2021 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.О. Денишенко