Справа № 587/723/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2021 року Сумський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Черних О.М. за участю секретаря судового засідання Губарь Ю.В., представника позивача Стадник С.В., відповідачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення безпідставно набутих коштів
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Свої вимоги мотивує тим, що 26 серпня 2019 року він перерахував кошти ОСОБА_1 в розмірі 1482, 97 доларів для допомоги своєму брату ОСОБА_3 , який потрапив в ДТП і потребував кошти для відшкодування шкоди потерпілому та для оплати послуг адвоката.
Проте, ОСОБА_1 кошти отримані від позивача не витратила за призначенням, а тому вважає, що таким чином ввела його в оману, а тому просив суд повернути безпідставно отримані відповідачкою кошти. При цьому , посилаючись на ч. 2 ст. 1214 ЦК України просив стягнути 3% річних за користування безпідставно набутими коштами та індекс інфляції за весь час прострочення.
Короткий зміст відзиву
Відповідачка не погоджується з позовними вимогами в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні. В обґрунтування посилається на те, що дійсно вона отримала від ОСОБА_4 кошти в сумі 1482,97 доларів США, які вона витратила на адвоката Бідюкова Д.В., який захищав її чоловіка та на інші витрати понесені їх родиною у зв`язку з тим, що її чоловік на той час потрапив в ДТП.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити. Відповідачка та її представник заперечували проти задоволенні позовних вимог.
Третя особа ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, вказавши, що отримані кошти ОСОБА_1 витратила на власні потреби, а тому вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Позиція суду
Суд вислухавши пояснення представника позивача, відповідачку, представника відповідачки, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 26 серпня 2019 року ОСОБА_4 перевів кошти на ім`я ОСОБА_1 1482,97 доларів США, що підтверджується розпорядженням про переказ грошових коштів, (а.с.10) та не заперечується сторонами в цілому.
Сторони на той час перебували у шлюбі, що також не заперечується сторонами.
25 серпня 2019 року ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні за підозрою останнього у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с.29)
З копії вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 грудня 2019 року вбачається, що захисником обвинуваченого ОСОБА_3 був ОСОБА_5 , вказані пом`якшуючі обставини відшкодування потерпілому завдані матеріальні та моральні збитки (а.с. 30-31)
З копії товарного чеку вбачається, що оплату за послуги адвоката Бідюкова Д.В. проводила ОСОБА_1 (а.с. 24)
Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_1 і вона їй неодноразово давала кошти в позику. 23 серпня 2019 року, вона у неї попросила тисячу доларів, пояснивши тим, що її чоловіку потрібно наняти адвоката і вона потім віддасть ці кошти, на що вона погодилась і склали розписку. В подальшому 27 серпня 2019 року донька їй повернула кошти.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення набуття учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Отже , якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.
Висновки суду
Встановивши, що ОСОБА_4 перерахував кошти ОСОБА_1 на виконання певних дій, в інтересах подружжя, а саме для надання правової допомоги ОСОБА_3 та для відшкодування шкоди потерпілим у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено факт безпідставного набуття ОСОБА_1 переданих позивачем грошових коштів, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 315-319 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити.
Стягнути з позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 2300,00 грн., понесених нею витрат на правову допомогу.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Черних