Провадження № 22-ц/811/591/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А.,Савуляка Р.В.

при секретарі: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», третя особа Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №1707, вчиненого 21.06.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В.,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що до суду подала позовну заяву про визнання виконавчого напису Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. від 21.06.2020 зареєстрованого в реєстрі за №1707 таким, що не підлягає виконанню. За вказаним виконавчим написом 17.09.2020 відкрито виконавче провадження №63068759. 17.09.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках. А також на кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Відтак задля поновлення порушених прав та законних інтересів, за захистом яких позивач звернулась до суду, існує необхідність у забезпеченні позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Невжиття таких заходів може істотно ускладнити, обмежити та зробити неможливим користування позивачем частиною заробітку, за рахунок якого вона утримує себе та свою сім`ю, також ускладнить повернення коштів, що можуть бути стягнуті приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Ярошенко К.Ю. на стадії примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису. Крім цього невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а відтак і унеможливить відновлення порушених прав позивача.

З наведених підстав просить зупинити стягнення на підставі виконавчого документа виконавчого напису № 1707, вчиненого 21 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема зазначає, що предметом спору є оскарження виконавчого документа, на підставі якого здійснюється стягнення у тому числі на належне позивачу єдине житло. Вказує, що заявлений спосіб забезпечення позову про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, як зупинення стягнення прямо передбачений законом, що свідчить про його співмірність заявленим вимогам. Крім цього, є законні підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову у формі зупинення такого стягнення істотно ускладнить ефективний захист та поновлення оспорюваних прав позивача, за захистом яких вона звернулася. Суд не дав належної оцінки доводам заявника щодо початку примусового виконання виконавчого документа чим порушив п.6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Просить скасувати ухвалу суду та винести нову постанову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу виконавчого напису № 1707 вчиненого 21.06.2020 Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем (ВП 63068759) до вирішення справи по суті та набрання рішенням законної сили.

Сторони в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано жодних доказів, які б свідчили, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, доводи заяви зводяться виключно до припущення. Крім цього, позивачем не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не вказано відомостей, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, доводи заявника зводяться фактично до обґрунтування позовних вимог, а не мотивації необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам не повністю відповідає.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Стаття 149 чинного ЦПК України передбачає, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову.

Пункт 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При зверненні до суду із заявою про забезпечення позову позивач повинен, по-перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по-друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обгрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача адвокат Череда Т.М, покликається на те, що на виконання оспорюваного позивачем виконавчого напису відкрито виконавче провадження, виконавцем вчиняються передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, накладено арешт на майно та банківські рахунки, стягуються кошти із заробітної плати позивачки.

З врахуванням вищенаведеного, заявник вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, усунення утруднення чи неможливості виконання судового рішення про задоволення позову.

Змістом позовних вимог, заявлених позивачкою, є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом.

Пункт 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 оскаржується виконавчий напис, вчинений нотаріусом, тобто, позивачкою в судовому порядку оскаржується виконавчий документ.

З огляду на те, що позивачем в судовому порядку оскаржується виконавчий документ, на підставі якого проводяться стягнення, в тому числі із заробітної плати позивачки, враховуючи положення п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, колегія суддів, з огляду на те, що метою забезпечення позову є вжиття негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, утруднення ефективного захисту, ускладнення поновлення порушених чи оспорюваних прав позивачки чи її інтересів, вважає, що заява позивачки про застосування заходів забезпечення позову підлягає до задоволення, та вважає за необхідне вжити у даній справі заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №1707, вчиненого 21.06.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В., до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа виконавчого напису № 1707, вчиненого 21 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:06.07.2021

Головуючий

Судді