07.06.2021 Справа № 756/4139/17
№756/4139/17-ц
№2/756/100/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Шевчука А.В.,

при секретарі Бабчук А.І. Мушкетик ІВ.,

Парфенчик К.В.

за участі: позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

представників ТДВ СК «Альфа-Гарант» - Стасів В.І.,Скотаренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у якому просили:

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків у розмірі 15 011,79 грн.

- стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

- стягнути солідарно з ОСОБА_3 та з страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь позивачів судові витрати.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 01.10.2016 року близько 02 год. 15 хв. відповідач ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI», державний номер НОМЕР_1 , в місті Києві на перехресті вулиць Дехтярівська і Д. Запольського не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобіль ВАЗ д.н.з. НОМЕР_2 перекинувся та отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ СК «Альфа-Гарант» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну третіх осіб 100 000,00 грн., із франшизою - 1 000,00 грн.

Вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП встановлено постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.10.2016 року.

Згідно звіту оцінювача №33/10/16 за 2016 рік, величина матеріальних збитків, включаючи вартість робіт та матеріалів, завданих майну ОСОБА_1 становить 50 986,79 грн., вартість проведення експертизи становить 1 000 гривень.

Окрім того, позивачі вказують, що у зв`язку із вказаним ДТП понесли інші витрати, а саме: 250 грн., на буксирування пошкодженого автомобіля до місця зберігання; 3 000 грн. на зберігання пошкодженого автомобіля на стоянці протягом жовтня - грудня 2016 року та січня - лютого 2017 року.

Позивачі зазначають, що ТзОВ СК "Альфа-Гарант" виконуючи свої договірні зобов`язання по факту даного ДТП здійснили часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 40 225 грн.

З огляду на зазначене, простять стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь ОСОБА_1 15 011,79 грн., яка є різницею суми здійсненого страхового відшкодування із вартістю робіт та матеріалів визначених у звіті експерта №33/10/16 за 2016 рік, а також сумою з оплатою послуг експерта в 1000 грн., за буксирування пошкодженого автомобіля 250 грн. та 3000 грн., оплати за зберігання пошкодженого автомобіля.

Крім того, позивачі вказують, що вказаним ДТП їм заподіяно душевні страждання викликані дискомфортом та неможливістю тривалий час використовувати автомобіль за його прямим призначенням, додатковими зусиллями для організації свого життя, необхідністю витрачати час та зусилля для ремонту пошкодженого транспортного засобу. Розмір заподіяної моральної шкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 оцінюють у розмірі 10 000 грн., які просили стягнути з ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 просив в позові відмовити, вказував що позивачі не надали жодного належного та допустимого доказу на підтвердження понесених витрати, окрім того просив відмовити у стягненні моральної шкоди.

Представники відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судовому засіданні надали заперечення на позовну заяву, вказуючи на те, що звіт №33/10/16 від 11.10.2016 року виконаний на замовлення позивача є завищеним і не відповідає дійсному розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 . Окрім того, звіт виконаний на замовлення позивача містить порушення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1335/5/1159 від 24 липня 2009 року, більше того до нього не долучено будь-яких документів на підтвердження повноважень та права оцінювача ОСОБА_5 та директора ФОП - ОСОБА_6 здійснювати визначення матеріального збитку власнику пошкодженого транспортного засобу. За таких обставин, на переконання представника страхової компанії Звіт №33/10/16 від 11.10.2016 року здійснений ФОП - ОСОБА_6 не може бути належним та допустимим доказом вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 . З огляду на зазначене, за твердженнями представника ТДВ СК «Альфа-Гарант», останні виконали свої зобов`язання перед позивачами у належному розмірі.

Після оголошеної перерви позивачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, надали суду заяви про завершення розгляду справи за їхньої відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судовому засіданні заперечував щодо позовних вимог з підстав виказаних у письмовому відзиві, просили в позові відмовити.

Суд, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи та надані докази встановив наступне.

01.10.2016 року близько 02 год. 15 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , в місті Києві на перехресті вулиць Дехтярівська і Д. Запольського не надав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення.

Вина водія автомобіля «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 у скоєнні даного ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.10.2016 року за якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Право власності ОСОБА_1 на автомобіль «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 9), а факт керування ОСОБА_2 вказаним автомобілем в момент ДТП підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Більше того відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого.

Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що ДТП сталося з вини ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що 21.06.2016 року між ОСОБА_3 та ТДВ СК «Альфа-Гарант» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів про що було видано Поліс №АК/0690094. За вказаним Договором забезпечений транспортний засіб «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_3 є особою, цивільно-правова відповідальність якого застрахована при експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно вказаного договору, ТДВ СК «Альфа-Гарант» взяла на себе обов`язок, при настанні страхового випадку, відповідно до встановленого ліміту відповідальності, відшкодувати у встановленому Законом України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну та моральну шкоду третім особам.

Зі змісту ст. 1194 ЦК України вбачається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 9 цього ж Закону ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За страховим полісом №АК/0690094 ліміт відповідальності страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» за шкоду заподіяну майну 100 000 грн. із франшизою 1000 грн.

З огляду на ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу можливе відшкодування страховою компанією, витрат пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

На підтвердження вартості матеріального збитку нанесеного внаслідок пошкодження в ДТП автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 позивачами надано Звіт оцінювача №33/10/16 за яким вартість матеріального збитку нанесеного внаслідок пошкодження автомобіля становить 50 986,79 грн. (а.с. 11).

На виконання вимог ст. 34. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 06.10.2016 року ТДВ СК «Альфа-гарант» було направлено представника ТОВ «Промислова компанія «Селтим» для оцінки шкоди, завданої транспортному засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 . В протоколі огляду було зафіксовано вичерпний перелік пошкоджень, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою, та пошкоджень не пов`язаних з даною дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 01.10.2016 року, підписаний з боку ОСОБА_2 без жодних зауважень.

На підставі даного протоколу огляду ТОВ «Промислова компанія «Селтим» був виконаний Звіт № 92-D/24/0 від 20.10.2016 року, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , складає 49 477 грн. 64 коп. з ПДВ та 41 231 грн. 37 коп. без ПДВ

09.02.2017 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» склала страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування та здійснили виплату страхового відшкодування у розмірі 40 231,34 грн. на користь ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням №ІD-90023 від 09.02.2017 року.

Факт отримання страхового відшкодування у розмірі 40 231 грн. 31 коп. позивачами не заперечувався.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 77, 78, 79 ЦПК України визначено поняття належних, допустимих та достовірних доказів.

Вимоги до форми та змісту висновку експерта, спеціаліста встановлені законодавством, при цьому Звіт №33/10/16 від 11.10.2016 року виконаний на замовлення позивача з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 не містить будь-яких документів на підтвердження повноважень та права оцінювача ОСОБА_5 та директора ФОП - ОСОБА_6 здійснювати визначення матеріального збитку власнику пошкодженого транспортного засобу. Крім того, матеріали справи не містять відомостей того, що в дотримання положень п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1335/5/1159 від 24 липня 2009 року ТДВ СК «Альфа-гарант» було запрошено взяти участь в огляді транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 .

За таких обставин, суд критично ставиться до відомостей Звіту №33/10/16 від 11.10.2016 року наданого позивачами на підтвердження позовних вимог, а бере до уваги розмір матеріального збитку визначений у Звіті №92-D/24/0 від 20.10.2016 року ТОВ «Промислова компанія «Селтим» у розмірі 49 477 грн. 64 коп. з ПДВ та 41 231 грн. 37 коп. без ПДВ.

З огляду на зазначене, розмір реально здійсненого страхового відшкодування та відсутність підтвердження здійснення ремонту пошкодженого автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 платником ПДВ та на більшу суму, суд вважає, що вимоги до страхової компанії і заподіювача шкоди про солідарне стягнення доплати суми відшкодування в межах суми страхового відшкодування є безпідставними та необґрунтованими.

Додані позивачами до позовної заяви копії квитанцій та товарних чеків про отримані послуги ТОВ «Европаркінг» з нічного паркування за жовтень - грудень 2016 року та січень - лютий 2017 року, що становить 3 000,0 грн., чек за проїзд Аміго-Таксі у розмірі 250 грн. не підтверджують необхідність таких витрат та їх причинний зв`язок з ДТП.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у частині вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів у солідарному порядку 15 011,79 грн. завданих збитків не підлягає до задоволення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачі загальну суму завданої моральної шкоди оцінюють в 10 000 грн., при цьому обґрунтовують її стражданнями викликаними дискомфортом та неможливістю тривалий час використовувати автомобіль за його прямим призначенням, додатковими зусиллями для організації свого життя, необхідністю витрачати час та зусилля для ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Разом з тим, позивачі не в повній мірі обґрунтували зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 10 000 грн. так як в судовому засіданні не надали відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнали, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Суд, враховуючи факт належності ОСОБА_1 автомобіля «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , а також факт керування ОСОБА_2 вказаним автомобілем в момент ДТП, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із заподіювача пошкоджень підлягає стягненню кожному з позивачів по 2 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Саме така сума, на думку суду, є співмірною з понесеними моральними стражданнями власника транспортного засобу та особи, яка здійснювала керування автомобілем в момент ДТП.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 300 грн. в рахунок часткової компенсації сплаченого останнім судового збору.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 23, 1166, 1167,1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_5 ) 2 000 (дві тисячі) грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_6 ) 2 000 (дві тисячі) грн., в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_5 ) 300 (триста) грн., в рахунок компенсації частини сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07.06.2021 року.

Суддя А.В. Шевчук