Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1978/21

Провадження № 2/126/768/2021

"15" грудня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися в суд з даним позовом, в якому просять визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.05.2009 року їм на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані в АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному.

17.09.2018 року відповідач ОСОБА_4 був зареєстрований в їхньому господарстві. Дана реєстрація місця проживання була необхідна у зв`язку з його працевлаштуванням. За зазначеною адресою ОСОБА_4 ніколи постійно не проживав та не приймав участі в утриманні будинку, оплаті комунальних послуг та іншому.

У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в їхньому будинку, який належить їм на праві приватної спільної часткової власності, а фактично не проживає на даний час і є громадянином Російської Федерації та проживає в с. Рождествено Істринського району Московської області, вони позбавлені можливості оформити субсидію та розпоряджатися власним майном на свій розсуд.

Оскільки відповідач не бажає добровільно оформити зняття з реєстрації місця проживання в їхнього будинку, тому вони змушені звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не явилися, надали заяви, в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, справу просили слухати у їхню відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 , в судове засідання не явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений, в тому числі й через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Ні відзиву ні жодних клопотань від нього до суду не надходило.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.05.2009 року Серія НОМЕР_1 , виданого виконкомом Шляхівської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані в АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному.

17.09.2018 року відповідач ОСОБА_4 був зареєстрований в їхньому господарстві, проте фактично близько 3-х років в ньому не проживає, про що свідчать довідки Джулинської сільської ради від 01.09.2021 року за № 763 та № 765 проте .

Позивачі вказують, що у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в їхньому будинку, який належить їм на праві приватної спільної часткової власності, а фактично не проживає за зазначеною адресою з 2018 року і у даний час є громадянином Російської Федерації та проживає в с. Рождествено Істринського району Московської області, вони позбавлені можливості оформити субсидію та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

ОСОБА_4 не бажає добровільно оформити зняття з реєстрації місця проживання в будинку в АДРЕСА_1 .

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.

Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.»

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом заняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення право власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особою померлою».

Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що оскільки факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації понад 1 рік встановлено, а визнання його такими, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивачів, як власників житла важливе юридичне значення, позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь