Ухвала

23 червня 2021 року

м. Київ

справа № 757/48689/17

провадження № 61-10027ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», підписаною представником Кахрамановим Рустамом Нараятовичем, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - Національний банк України про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» з пропуском строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року у вказаній справі, яка не відповідає вимогам статей 389, 392 ЦПК України.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2021 року повернуто касаційну скаргу на оскаржені судові рішення у зв`язку з тим, що не були зазначені підстави касаційного оскарження, обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги вважає усунутими, що на думку скаржника є підставою для відкриття касаційного провадження, посилаючись на те, що ухвалу Верховним Судом постановлено 04 червня 2021 року вважає, що вдруге скаргу подано з дотриманням строку, встановленого у частині першій статті 390 ЦПК України.

Згідно частин другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (касаційна скарга залишається без руху з наданням строку для виправлення її недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналіз наданих пояснень на обґрунтування пропуску строку звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою свідчить, що вказані обставини не можна вважати поважними з наступних підстав. Представник АТ КБ «ПриватБанк» не надав будь-яких належних доказів того, чому він був позбавлений можливості подати першу касаційну скаргу без недоліків, сама по собі повторно подана касаційна скарга не є поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

Отже, відповідачу на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження необхідно навести інші підстави для поновлення строку та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження цих судових рішень.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

У касаційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, зазначає підставою касаційного оскарження пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, без зазначення щодо застосування якої конкретно норми права відсутній такий висновок. Посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо статті 49 ЦПК України не є підставою для відкриття касаційного провадження у розумінні пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Таке обґрунтування не можна визнати належним, оскільки касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України має містити посилання на конкретну норму права, яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні, з приводу застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.

Особі, яка подала касаційну скаргу необхідно подати уточнену касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами, відповідно до кількості учасників справи, яка має відповідати вимогам статей 389, 392 ЦПК України.

У порушення пункту 3 частини четвертоїстатті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» із змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (чинний на момент пред`явлення позову) розмір судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового характеру, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу становив 1 600,00 грн.

Додане до касаційної скарги платіжне доручення від 18 лютого 2021 року № PROM8BKVX3 на суму 16 000,00 грн за подану у лютому 2021 року касаційну скаргу, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 02 червня 2021 року повернуто скаржнику, не може бути підставою для його зарахування за подання касаційної скарги у червні 2021 року. Оскільки за повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.

АТ КБ «ПриватБанк» необхідно надати докази про сплату судового збору у розмірі 16 000,00 грн (1 600,00 грн*5*200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати відповідний документ.

Керуючись статтями 185, 260, 389, 392, 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», підписану представником Кахрамановим Рустамом Нараятовичем, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року залишити без руху.

Надати Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук