Справа № 158/2776/20 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л.
Провадження № 22-ц/802/1358/21 Категорія: 62 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В.. Шевчук Л. Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 ,

представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ківерцівської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 як особи, яка не брала участі в справі, на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка загальною площею 3,51 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка складається із земельної ділянки площею 1,91 га та земельної ділянки площею 1,60 га, які розташовані на території с. Озеро Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області.

ОСОБА_3 вказувала, що вона є спадкоємцем майна померлого за законом. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця.

Враховуючи вказане, позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на вищевказане спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку загальною площею 3,51 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,91 га та земельна ділянка площею 1,60 га, які розташовані на території с. Озеро Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 029175 від 18.12.2001 року, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що оскаржуване рішення впливає на обсяг спадщини, яка спадкується нею після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто через два місяці після смерті діда. Вказувала, що її батько та син померлого ОСОБА_4 фактично проживав зі спадкодавцем на день його смерті, а також на день смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка померла раніше - ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому прийняв спадщину після обох батьків. Апелянт зазначала, що оскільки вона і її брат ОСОБА_7 вчасно звернулися в нотконтору для прийняття спадщини після їх батька, то вважає, що саме вони повинні бути залученими в якості відповідачів до розгляду даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 вказує, що апеляційна скарга є безпідставною, необгрунтованою, такою, що не підтверджена жодними належними та допустимими доказами. Вважає, що її брат і батько апелянтки не прийняв спадщини після смерті їх батька, оскільки не був зареєстрованим і у встановлений шестимісячний строк не подав заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення залишити в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 та представник відповідача Ківерцівської міської ради в судове засідання не з"явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. ОСОБА_3 просила зупинити провадження у даній справі або ж відкласти розгляд цієї справи до вирішення іншої справи за № 158/3576/19 в суді касаційної інстанції. Судом апеляційної інстанції ухвалено відмовити в задоволенні вказаної заяви, оскільки підстав для зупинення або відкладення розгляду справи, передбачених ст.ст.251-252, 372 ЦПК України, немає. У зв"язку з цим вирішено справу розглядати у відсутності належно повідомлених сторін.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.12.2019 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, до складу якого увійшла земельна ділянка загальною площею 3,51 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка складається із земельної ділянки площею 1,91 га та земельної ділянки площею 1,60 га, які розташовані на території с. Озеро Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, що стверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ № 029175 від 18.12.2001 року.

Родинні відносини між позивачем у справі ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_4 підтверджуються наявними в матеріалах справи документами, а саме: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26.02.1967 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 06.02.1988 року (а.с. 9, 10).

Постановою №897/02-31 від 19.10.2020 року держаний нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме спадкове майно на ім"я спадкодавця.

З повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори № 1020/01-16 від 25.11.2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа № 70/2020. 17.02.2020 року із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_3 , інших спадкоємців не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Як видно з доданих до апеляційної скарги доказів, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто через два місяці після смерті свого батька ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 - внучка померлого ОСОБА_4 та дочка померлого ОСОБА_5 , яка не була залучена позивачем ОСОБА_3 в якості відповідача до розгляду даної справи, подала до суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою докази, що свідчать про те, що її батько прийняв спадщину, проживаючи разом із спадкодавцем. Зокрема, це - довідки відділення поліції № 1 в м. Ківерці та ОСББ "Жасмін Луцьк", що померлий ОСОБА_5 не проживав з 2009 року по день своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_1 , оскільки виїхав на постійне місце проживання в село Озеро Ківерцівського району доглядати своїх батьків похилого віку.

Крім того, надала суду постанову приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2021 року № 248/02-31, копії заяви ОСОБА_5 до правоохоронних органів щодо продовження терміну дії дозволу на зберігання та носіння мисливської, вогнепальної зброї від 26.11.2018 року із зазначенням своєї адреси проживання - АДРЕСА_2 , а також рапорта працівника поліції від 20.10.2018 р. щодо перевірки стану зберігання зброї ОСОБА_5 за його місцем проживання за цією ж адресою, та договору обов"язкового страхування цивільної відповідальності громадян, що мають у володінні зброю, від 20.11.2018 року, укладеного ОСОБА_5 із страховою компанією, де вказано його місце проживання за адресою в с. Озеро.

Як стверджувала ОСОБА_1 , у відповідності до правил спадкової трансмісії вона і її брат фактично успадкували частину майна, яка належала б за законом їх батькові ( ОСОБА_5 ), оскільки він проживав без реєстрації у житловому будинку своїх батьків, а тому є таким, що фактично прийняв спадщину після померлого діда.

Такі доводи апелянта суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

Правилами статті 18 ЦПК України передбачено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Частиною першою статті 352 ЦК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Верховним Судом у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц сформульовані правові висновки, відповідно до яких рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

З огляду на викладене право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

З інформації приватного нотаріуса Пастухової Н. В. вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як у встановлений законом строк звернулися із заявами до нотаріуса.

Як встановлено судом, апелянт ОСОБА_1 не була відповідачем у даному позові та не брала участі в розгляді даної справи місцевим судом.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права є обов"язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов"язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Встановивши, що ОСОБА_1 , звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, надала докази на підтвердження того, що рішення суду першої інстанції безпосередньо впливає на її спадкові права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_3 до Ківерцівської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати за сплату судового збору в сумі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді