Справа № 127/2229/21
Провадження № 22-ц/801/1231/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк К. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 рокуСправа № 127/2229/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Шемети Т.М., секретар Ліннік Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2021 року, ухвалене суддею Гуменюком К.П., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов`язати Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної держаної адміністрації здійснити реєстрацію статуту релігійної організації «Релігійна громада Св. Рожд. Богородичний с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької єпархії УПЦ» у новій редакції із зміною назви на релігійну організацію «Релігійна громада Різдва Пресвятої Богородиці с. Снітків Мурованокуриловецького району Православної Церкви України».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31.01.2019 на загальних зборах релігійної організації «Релігійна громада (парафії) Св. Рожд. Богородичний с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької єпархії УПЦ» у зв`язку зі створенням 15.12.2018 Помісної (автокефальної) Православної Церкви України, яка підпорядковується релігійному центру в м. Києві та отриманням 06.01.2019 Томосу про автокефалію Православної Церкви ухвалено рішення про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях релігійної організації «Релігійна громада (парафії) Св. Рожд. Богородичний с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької єпархії УПЦ» та перейти під канонічне підпорядкування Вінницької єпархії Православної Церкви України, змінивши при цьому назву на релігійна організація «Релігійна громада Різдва Пресвятої Богородиці с. Снітків Мурованокуриловецького району Православної Церкви України». ОСОБА_1 доручено звернутись до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації для надання документів та інформування про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях.

04.02.2019 позивач за дорученням загальних зборів звернувся до відповідача з інформаційною заявою про зміну підлеглості релігійної організації та перехід під канонічне підпорядкування Вінницької єпархії Православної Церкви України і зміну назви.

13.02.2019 на загальних зборах релігійної організації прийнято статут у новій редакції та доручено ОСОБА_1 подати до відповідача через ЦНАП «Прозорий офіс» Вінницької міської ради документи для реєстрації статуту та внесення змін до державного реєстру.

30.08.2019 до відповідача від імені загальних зборів релігійної організації звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із заявою про реєстрацію статуту релігійної організації в новій редакції у зв`язку із зміною підлеглості у канонічних та організаційних питаннях і приєднання до Православної Церкви України. Однак, відповідачем не проведено державну реєстрацію змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі змін до установчих документів релігійної організації.

Таким чином, позивач вважає, що права релігійної організації були порушені бездіяльністю відповідача, зокрема, право на свободу змінювати свою релігію або переконання, дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скарга мотивована тим, що судом залишено поза увагою, що ОСОБА_1 , як уповноважена загальними зборами релігійної організації особа мав і повинен був звернутися до Управління у справах національностей та релігій Вінницької обласної державної адміністрації, саме як фізична особа; рішення суду порушує права позивача та релігійної організації та ухвалене всупереч вимогам закону.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції встановив, що право релігійної організації порушене внаслідок бездіяльності відповідача в частині безпідставного неприйняття рішення та не проведення реєстрації статуту релігійної громади в новій редакції, однак, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не має повноважень на представництво та захист порушених прав релігійної громади, і позовна заява не містить обставин щодо порушення відповідачем особистих прав ОСОБА_1 (навіть як члена релігійної громади) внаслідок незаконних дій відповідача.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» (далі-Закон), кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті.

Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади.

Відповідно до п. 2, 3 Прикінцевих положень Закону встановлено, що у разі прийняття рішення щодо зміни своєї підлеглості релігійна організація повідомляє про таке рішення орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері релігії, які забезпечують оприлюднення цього рішення на своєму офіційному веб-сайті.

Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Як встановлено судом першої інстанції, 31 січня 2019 року відбулись загальні збори релігійної організації «Релігійна громада (парафії) Св. Рожд. Богородичний с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької єпархії УПЦ».

Відповідно до п. 7 Протоколу №1 загальних зборів релігійної організації «Релігійна громада (парафії) Св. Рожд. Богородичний с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької єпархії УПЦ» від 31 січня 2019 року ухвалено змінити підлеглість у канонічних та організаційних питаннях релігійної організації та перейти під канонічне підпорядкування Вінницької єпархії Православної Церкви України, змінивши назву на релігійна організація «Релігійна громада Різдва Пресвятої Богородиці с. Снітків Мурованокуриловецького району ПЦУ».

Відповідно до Додатку №1 до Протоколу загальних зборів №1 від 31 січня 2019 року, участь у загальних зборах взяло 156 осіб (а.с.63-68).

Відповідно до п. 8 Протоколу загальних зборів, ухвалено доручити голові загальних зборів ОСОБА_1 звернутись до управління у справах релігій і національностей Вінницької облдержадміністрації для інформування про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях релігійної організації та її перехід під канонічне підпорядкування Вінницької єпархії православної Церкви України та зміну назви (а.с.60-62).

04 лютого 2019 року голова загальних зборів ОСОБА_1 звернувся до управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації із заявою, в якій проінформував, що рішенням Загальних зборів (Протокол №1 від 31 січня 2019 року), відповідно до ст. 8 ЗУ «Про свободу совісті та релігійні організації», релігійна громада змінила підлеглість у канонічних та організаційних питаннях та перейшла під канонічне підпорядкування Православної Церкви України, змінивши при цьому назву на Релігійна організація «Релігійна громада Різдва Пресвятої Богородиці с. Снітків Мурованокуриловецького району ПЦУ». До заяви додано протокол загальних зборів від 31 січня 2019 року №1 та список парафіян, які були присутні на загальних зборах (а.с.69).

13 лютого 2019 року відбулись загальні збори релігійної організації «Релігійна громада (парафії) Св. Рожд. Богородичний с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької єпархії УПЦ».

Відповідно до п. 1 Протоколу №2 загальних зборів від 13 лютого 2019 року ухвалено обрати головою загальних зборів ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 5 Протоколу загальних зборів, ухвалено у зв`язку зі зміною підлеглості у канонічних та організаційних питаннях та перехід під юрисдикцію ПЦУ прийняти у новій редакції статут релігійної організації «Релігійна громада Св. Рожд. Богородичний с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької єпархії УПЦ» із зміною назви на «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницько-Барської єпархії ПЦУ».

Відповідно до п. 8 Протоколу загальних зборів, ухвалено доручити голові загальних зборів ОСОБА_1 подати до управління у справах національностей та релігій облдержадміністрації через ЦНАП «Прозорий офіс» Вінницької міської ради необхідні документи для реєстрації Статуту та звернутися до органів державної реєстрації щодо проведення державної реєстрації змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі змін до установчих документів релігійної організації (а.с.70-77).

Додаток до протоколу №2 парафіяльних зборів від 13 лютого 2019 року містить список осіб, які були присутні на парафіяльних зборах 13 лютого 2019 року в кількості 90 осіб (а.с.78-85).

Зміна підлеглості на підставі прийнятого рішення зобов`язує внести відповідні зміни до Статуту та зареєструвати їх.

Частиною 3 та 4 ст. 14 Закону передбачено, що для реєстрації статуту (положення) релігійної громади у новій редакції до органу реєстрації подаються: 1) заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади; 2) статут (положення) релігійної громади у новій редакції.

До статуту (положення) релігійної громади у новій редакції додатково подаються: 1) належним чином засвідчена копія протоколу (або витяг з протоколу) загальних зборів релігійної громади про внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної громади, ухвалених відповідно до порядку, визначеного у чинному на момент внесення змін статуті (положенні) релігійної громади, із зазначенням списку учасників цих загальних зборів; 2) оригінал чи належним чином засвідчена копія чинної на дату подання документів редакції статуту (положення) релігійної громади, до якого мають бути внесені зміни і доповнення, з відміткою про державну реєстрацію (з усіма змінами, що до нього вносились), та оригінал свідоцтва, виданого органом реєстрації (якщо таке видавалося).

30 серпня 2019 року голова загальних зборів ОСОБА_1 звернувся до управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації із заявою, в якій просив зареєструвати статут у новій редакції у зв`язку із зміною підлеглості у канонічних та організаційних питаннях і приєднання до Православної Церкви України. До заяви додано Статут релігійної організації у новій редакції, протокол загальних зборів № 2 від 13 лютого 2019 року, список громадян, які були присутні на зборах та статут релігійної організації у попередній редакції (а.с.86).

Листом від 07 серпня 2020 року № 03-10/282 начальник управління у справах національностей та релігій облдержадміністрації ОСОБА_3 , з посиланням на положення ст. 8, 14 Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації», повідомив про необхідність усунення недоліків, які полягають у тому, що додаток до протоколу №2 від 13 лютого 2019 року значиться як «список осіб, які брали участь у парафіяльних зборах релігійної громади». Звернуто увагу на необхідність подання заяви керівником або уповноваженим представником релігійної громади. На підставі ч. 17 ст. 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» запропоновано усунути виявлені недоліки (а.с.97).

Відповідно до ч. 19 ст. 14 Закону, орган, який здійснює реєстрацію, в місячний термін розглядає заяву, статут (положення) релігійної організації, приймає відповідне рішення і не пізніш як у десятиденний термін письмово повідомляє про нього заявникам.

Відповідно до ч. 21 ст. 14 Закону України перевищення встановленого цим Законом терміну прийняття рішень про реєстрацію статутів (положень) релігійних організацій може бути оскаржено в суд у порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством України.

У контексті ст. 19 Конституції України, при наявності, за позицією відповідача, яка викладена у відзиві на позов, всіх необхідних документів, він у встановлений ст. 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» термін повинен був здійснити реєстрацію статуту релігійної організації у новій редакції у зв`язку зі зміною підлеглості, про що у десятиденний термін повинен був повідомити заявника, чого зроблено не було.

Оскільки відповідачеві було надано весь перелік необхідних документів для реєстрації статуту релігійної організації у новій редакції, що не заперечувалося учасниками справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про порушення права релігійної організації внаслідок бездіяльності відповідача в частині безпідставного неприйняття рішення та не проведення реєстрації статуту релігійної громади в новій редакції.

Цей висновок суду першої інстанції відповідач не апелював.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав відсутності у ОСОБА_1 права на звернення до суду із вказаним позовом для захисту порушених прав релігійної громади.

Сторонами не заперечувалось, а отже кожним з них визнавались певні обставини, зокрема, те, що релігійна організація «Релігійна громада Св.Рожд. Богородичний с. Снітків Мурованокуриловецького р-ну Вінницької єпархії УПЦ» існувала як юридична особа, і на час прийняття загальними зборами релігійної громади рішення про зміну підлеглості, така юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не значиться. Також, прийнявши рішення про зміну назви релігійної організації та вирішивши питання зміни підлеглості у канонічних питаннях, позивач мав намір звернутись до органів державної реєстрації щодо проведення державної реєстрації змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, в тому числі змін до установчих документів релігійної організації.

Відповідно до ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації (ст. 13 Закону).

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді(ст. 80 ЦК України).

Отже, за відсутності даної релігійної організації в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, можна стверджувати, що вона не може бути позивачем у справі як юридична особа через відсутність правоздатності.

Але факт порушення прав релігійної організації, яка має намір зареєструватись як юридична особа, встановлено судами, а тому підлягає захисту.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

У пункті 3.4 вказаного Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 зазначено, що, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. «Одним з проявів верховенства права, - підкреслюється у підпункті 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, - є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються.

Інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині згаданого Рішення Конституційного Суду України.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

У справі, що переглядається, позивач, як фізична особа, просить зобов`язати відповідача здійснити реєстрацію статуту релігійної організації у новій редакції, посилаючись на порушення як безпосереднього його прав, як (як уповноваженої особи і голови Загальних зборів (отже і члена релігійної громади), так і безпосередньо прав релігійної організації.

Апеляційний суд звертає увагу, що протоколом № 2 Загальних зборів від 13 лютого 2019 року збори доручили саме ОСОБА_1 , як голові загальних зборів, подати до управління у справах національностей та релігій облдержадміністрації через ЦНАП «Прозорий офіс» Вінницької міської ради необхідні документи для реєстрації нового Статуту (а.с.76).

Рішення, які були прийняті загальними зборами релігійної громади, належать до рішень, які були прийняті всередині цієї громади (релігійної організації) її членами, спрямовані на реалізацію цивільних прав, свобод та інтересів цих членів релігійної громади, а також спрямовані на забезпечення діяльності релігійної громади з метою задоволення інтересів членів релігійної громади.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 916/2086/19 (провадження №12-196гс19) дійшла висновку, що правовідносини, які стосуються питань участі особи у створенні та діяльності релігійної громади є тісно пов`язаними з правовідносинами щодо реєстрації статуту (положення) релігійної організації.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 14 Закону, для реєстрації статуту релігійної громади (релігійної організації ст. 8 ч.1 Закону) у новій редакції до органу реєстрації статуту подається, в тому числі, заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади.

На думку колегії суддів, бездіяльність відповідача щодо не проведення реєстрації статуту релігійної організації в новій редакції в зв`язку зі зміною канонічної належності, за наявності виконаних позивачем умов, визначених законом, зачіпає права ОСОБА_1 , як голови Парафіяльних зборів, які є вищим органом управління Парафії, а відтак права та інтереси самої релігійної громади, тому він набув право на звернення до суду із вказаним позовом.

Оскільки відповідач не здійснив реєстрацію статуту релігійної організації в новій редакції у термін, визначений Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації», тобто не вчинив відповідні дії, наявні підстави для задоволення позову.

Відповідно до п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Зобов`язати Управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації здійснити реєстрацію Статуту релігійної організації «Релігійна громада (парафії) Св. Рожд. Богородичний с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької єпархії УПЦ» у новій редакції із зміною назви на релігійна організація «Релігійна громада храму Різдва Пресвятої Богородиці с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницько-Барської єпархії Православної Церкви України».

Стягнути з Управління у справах національностей та релігій Вінницької облдержадміністрації () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за подання позовної заяви та в розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2021 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета