Дата документу 14.06.2021 Справа № 336/3339/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3339/20 Головуючий у 1 інстанції: Жупанова І.Б.
Провадження № 22-ц/807/1421/21 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Кочеткової І.В.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з ОСОБА_2 , що був визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2019 в цивільній справі № 336/6599/18пр. № 2/336/674/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, з твердої грошової суми 1003,50 грн. на аліменти у частці від доходу (заробітку) відповідача (1/4 частину) та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років або припинення нею навчання.

Позов обґрунтовано тим, що з 08.10.1999 сторони по справі перебували у шлюбі, від шлюбних відносин народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2019 в межах розгляду цивільної справи № 336/6599/18 (пр. № 2/336/674/2019) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі 1003,50 грн., щомісячно, починаючи з 24.10.2018 до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років або припинення навчання.

На підставі вищезазначеного судового рішення було одержано виконавчий лист, який на теперішній час перебуває на виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро). Відповідач по справі має заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 336/6599/18 від 01.08.2019, сплату аліментів здійснює не регулярно, чим порушує права доньки ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки № 18-BK-1385//C від 23.06.2020 ОСОБА_3 навчається в Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова 4 рівня акредитації за денною формою навчання на 2 курсі факультету міжнародних відносин, політології та соціології за спеціальністю 291 «Міжнародні відносини» за кошти фізичних осіб з 01.09.2018р. по теперішній нас. Наказом від 08.08.2018 року № 08-04 зарахована на 1 курс. Студентський квиток НОМЕР_1 виданий 01.09.2018, строк закінчення навчання 30.06.2022 року.

06.09.2018 за навчання ОСОБА_3 було сплачено 9865,00 грн., 14.01.2019 - 9865,00 грн., 25.09.2019 - 10851,50 грн., 05.12.2019 - 683,00 грн., 10.03.2020 - 11540.00 грн., загалом за цей період, за навчання було сплачено 42 804,50 грн. Окрім цієї суми за навчання, позивачка ще оплачує проживання дитини у гуртожитку, оплачує періодичний проїзд із Запоріжжя до Одеси та з Одеси до Запоріжжя, надає дитині грошові кошти на одяг та речі, необхідні для навчання, а також гроші на харчування.

На теперішній час, відповідач по справі сплачує аліменти у розмірі 1003,50 грн. з затримкою, тобто позивачка майже самостійно забезпечує дитину всім необхідним, однак аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Тому ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2019 в межах розгляду цивільної справи № 336/6599/18 (пр.№ 2/336/674/2019) з твердої суми на частку від доходу відповідача по справі, а саме з твердої грошової суми 1003,50 грн. на частину від доходу (заробітку) відповідача по справі - на 1/4 його частину.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Оскільки положення СК України не визначають окремого порядку по зміні способу стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, судом при вирішенні питання щодо зміни способу стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, необхідно було керуватися положеннями ч. 3 ст. 181 СК України, яка визначає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та наполягає на залишенні оскаржуваного рішення без змін. Вказує, що, звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, ОСОБА_1 посилалась на приписи ст. 181 СК України, яка регламентує правовідносини між батьками щодо утримання саме неповнолітньої дитини. В той час, як між сторонами вирішується спір про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Тому в даному випадку не можуть бути застосовані норми ст.ст. 180-183 СК України, на які посилається скаржник.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зі змісту статті 274 ч. 4, п.1 ЦПК України вбачається, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи у спорах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.

Даний спір підлягає під вказане визначення наведеної норми закону, тому апеляційний розгляд здійснюється без проводення судового засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2019 в межах розгляду цивільної справи № 336/6599/18 (пр. № 2/336/674/2019) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій сумі 1003,50 грн., щомісячно, починаючи з 24.10.2018 до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , двадцяти трьох років або припинення навчання.

Зі змісту позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2019р., з твердої суми на частку від доходу відповідача по справі, а саме, з твердої суми 1003,50 грн. на частину від доходу (заробітку) відповідача по справі - на 1/4 його частину.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що норми статті 181 СК України, на яку посилається ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог, до правовідносин, що виникли між сторонами, застосуванню не підлягають. Нормами СК України не передбачено можливості змінювати встановлений судом спосіб стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, з твердої грошової суми на частку від доходу чи навпаки. Разом з тим, позовна заява не містить посилання на ст. 192 СК , яка регулює правовідносини з приводу зміни розміру стягнення, яку доцільно застосувати у правовідносинах, які склалися між сторонами.

Відповідно до положень ст. 198 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку/сина, які продовжують навчання, у вигляді частки від заробітку (доходу) матері/батька у частці від доходу або у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Враховуючи зміст статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тому вважає, що у спірних правовідносинах підлягає застосуванню ст. 192 СК України разом з іншими нормами, присвяченими обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

При цьому, апелянт посилається на низку постанов Верховного Суду, у яких він притримується вказаної позиції: від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, від 14 листопада 2019 року у справі № 372/2393/17.

Але така правова позиція висловлена щодо правовідносин, що виникли з приводу утримання неповнолітньої дитини, та можливості зміни способу присудження аліментів відповідно до приписів ч. 3 статті 181 СК України з урахуванням положень ст.. 192 СК України.

Між тим, у цьому спорі правовідносини виникли з приводу зміни способу присудження аліментів, стягнутих рішенням суду з батька на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у вищі. Що не є одними й тими ж правовідносинами з утриманням неповнолітньої дитини, та вони і врегульовані різними розділами сімейного кодексу.

З цього приводу суд першої інстанції правильно визначив, що у відповідності до положень статті 201 СК України, якою унормовані відносини з приводу утримання батьками повнолітньої дочки/ сина, на такі відносини поширюються наступні статті цього кодексу: 187, 189-192, 194-197. Та й ця глава 16 Сімейного Кодексу вже не вживає поняття «дитина», вказуючи на суб`єкт правовідносин - «повнолітні син або дочка».

Тобто стаття 181 СК України, зокрема, й її частина третя, на підставі якої обґрунтовувала свої вимоги позивач, на спірні правовідносини не поширюється.

Так, обґрунтовуючи необхідність зміни способу стягнення аліментів з твердої суми 1003,50 грн. на 1/4 частину від доходу (заробітку) відповідача, ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_2 має заборгованість зі спали аліментів, оскільки визначений судом щомісячний розмір аліментів у сумі 1003,50 грн. сплачує не регулярно, чим порушує права доньки.

Між тим, це не є підставою для зміни розміру аліментів, а підлягає захисту в інший передбачений сімейним кодексом спосіб, зокрема, шляхом індексації твердої грошової суми аліментів у визначених законом випадках, нарахування та стягнення пені, тощо.

Доводи апеляційної скарги, як і зміст позовної заяви, зводяться у більшості їх аргументів до обґрунтування зміни розміру аліментів з огляду на необхідність компенсації відповідачем понесених позивачем витрат, які спрямовані на навчання дитини та її проживання у гуртожитку, оплата проїзду, харчування, придбання одягу та речей необхідних для навчання .

Проте обставини справи щодо доцільності стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, вирішувались у справі № 336/6599/18. Понесені витрати на навчання та оплату гуртожитку були предметом доказування при ухваленні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2019р.

Дійсно, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте такі вимоги ОСОБА_1 не заявляла, доказів наявності підстав для зміни розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України суду не було надано, наголошуючи виключно на зміні способу стягнення аліментів згідно з ч. 3 статті 181 СК України.

Вказані в її позові та апеляційній скарзі доводи свідчать лише про те, що позивачем не було враховано всіх витрат, які вона мала понести у зв`язку з навчанням дочки, які виявились більшими, ніж вона очікувала, та частину яких вона бажає покласти на відповідача.

Але нею обрано захист, який не врегульовано у визначений позивачем спосіб, а вимог про дійсне збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, на більшу тверду грошову суму, які б відповідали вимогам з дійсного забезпечення дочки, позивач не заявила.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходів відповідача, відносно повнолітньої дочки/сина законодавчо не передбачена.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції під час розгляду справи неправильно застосовані норми матеріального права до спірних правовідносин або порушені норми процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 14 червня 2021 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Подліянова Г.С.