Справа №613/388/20 Провадження № 2-з/613/23/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Богодухів

Суддя Богодухівського районного суду Харківської області Харченко С.М., розглянувши заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Марусяк Андрія Романовича про забезпечення зустрічного позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: державний реєстратор Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Новохатська І.В. про визнання недійсним договору оренди.

10.06.2021 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: державний реєстратор Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Тесленко Ігор Анатолійович, ОСОБА_3 , державний реєстратор Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання договору оренди землі не чинним та неукладеним.

15.06.2021 року від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Марусяк Андрія Романовича надійшла заява про забезпечення зустрічного позову за якою він просить: забезпечити зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки від 21 квітня 2006 року неукладеним, нечинним, недіючим, про скасування державної реєстрації права оренди за цим договором та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0297, площею 9,236 га, з ціловим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, яка ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208.

На обґрунтування якої зазначено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0297 загальною площею 9,236 га. На сьогоднішній день в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки :02:002:0297 загальною площею 9,236 га зареєстроване за ОСОБА_2 . Також посилається на те, що для третіх осіб, орендарем вказаної земельної ділянки є ОСОБА_2 і вона може розпорядитись даним правом оренди земельної ділянки шляхом укладення нових договорів з іншими особами, відповідно до ст.93, ст.99 Земельного кодексу України, та відповідної до них реєстрації нових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених прав ОСОБА_1 шляхом скасування реєстрації існуючого в реєстрі права оренди ОСОБА_2 за договором 2006р., так як на той момент вже може існувати реєстрація іншого права на зазначену земельну ділянку, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, постановленого за результатами його розгляду у разі задоволення зустрічного позову. З метою унеможливити реєстрацію нових прав щодо земельної ділянки, на думку представника позивача за зустрічним позовом, необхідно накласти заборону вчиняти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційні дії речових прав на нерухоме майно, реєстраційні дії речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0297, загальною площею 9,236. Також зазначає, що заява про забезпечення зустрічного позову, не може завдати будь-яких збитків відповідачу, які можуть бути спричинені цими заходами забезпечення позову, тому підстав щодо зустрічного забезпечення не має.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову з доданими документами, зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Аналогічна правова позиція закріплена в п.20 постанови № 5 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в справі №761/36415/18, провадження 61-4492ск19 від 15.03.2019, відповідно до якої з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151,152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заборонити нотаріусу вчиняти певні дії тощо.

Відповідно до ч.1ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії. (п.2 ч.1ст.150 ЦПК України)

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний суд України в п.4 зазначеної вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

При цьому слід зазначити, що на розгляді Богодухівського районного суду Харківської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: державний реєстратор Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Новохатська І.В. про визнання недійсним договору оренди.

Під час розгляду справи, судом, на підставі наявних матеріалів справи було встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, ОСОБА_5 на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської Ради народних депутатів №6 від 21 лютого 2001 р., передано у приватну власність земельну ділянку площею 9,24 гектарів. Земельна ділянка розташована на території Дмитрівської сільської Ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно копії нотаріально посвідченого Договору оренди земельної ділянки від 21 квітня 2006 року між ОСОБА_6 , як орендодавцем та ОСОБА_2 , як орендарем було укладено договір, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в оренду (довгострокове платне володіння і користування) земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 9,24 га, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, терміном на 50 років. Земельна ділянка належить орендодавцю на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ХР № 020606, виданого Дмитрівською сільською радою 23 березня 2001 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №567. Цільове призначення зазначеної земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Крім того, було встановлено, що 1 жовтня 2019 року між орендодавцем ОСОБА_6 та орендарем ОСОБА_3 було укладено Договору оренди землі, за яким орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:002:0297, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, загальною площею 9,236 га. Договір укладено на 50 років.

Заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково. Визнано недійсним Договір оренди землі б/н від 1 жовтня 2019 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо передачі в оренду земельної ділянки, площею 9,24 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, яка на підставі Державного акту на право власності на землю серії ІІ-ХР від 23.03.2001 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №567 належить ОСОБА_5 та скасувати його державну реєстрацію. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 31 травня 2021 року ОСОБА_3 поновлено строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення - задоволено. Заочне рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2020 року по цивільній справі № 613/388/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: державний реєстратор Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Новохатська І.В. про визнання недійсним договору оренди - скасовано. Призначити справу до розгляду в загальному позовному провадженні з викликом сторін, їх представників та третьої особи на 22 червня 2021 року на 10-00 годину.

10.06.2021 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: державний реєстратор Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області Тесленко Ігор Анатолійович, ОСОБА_3 , державний реєстратор Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання договору оренди землі не чинним та неукладеним.

15.06.2021 року від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Марусяк Андрія Романовича надійшла заява про забезпечення зустрічного позову, з посиланням на те, що ОСОБА_2 може розпорядитись даним правом оренди земельної ділянки шляхом укладення нових договорів з іншими особами, відповідно до ст.93, ст.99 Земельного кодексу України, та відповідної до них реєстрації нових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених прав ОСОБА_6 шляхом скасування реєстрації існуючого в реєстрі права оренди ОСОБА_2 за договором 2006р., так як на той момент вже може існувати реєстрація іншого права на зазначену земельну ділянку, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, постановленого за результатами його розгляду у разі задоволення зустрічного позову.

Виходячи з вищевикладеного, здійснення відчуження прав на цю земельну ділянку на користь третіх осіб (передачі у власність чи в користування) з реєстрацією речових прав за новим набувачем на підставі відповідного правочину/акта, може реально ускладнити судовий розгляд справи та завадити ефективному захисту прав позивача за зустрічним позовом на спірну земельну ділянку, а також унеможливить виконання рішення суду у разі його ухвалення на користь позивача за зустрічним позовом.

Приймаючи до уваги викладене вище, необхідність вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою та невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0297 в даному випадку може значно ускладнити ефективний захист прав та інтересів позивача за зустрічним позовом, за захистом яких звернувся до суду.

Зокрема, відчуження речових прав на цю земельну ділянку, передача її у власність або користування іншій особі може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду у разі, якщо таке рішення буде прийнято на користь позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Щодо співмірності заявленого виду забезпечення, суд зазначає, що вказаний вище вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та межами втручання в права осіб.

При цьому, заборона вчинення реєстраційних дій не виключає можливості використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Таким чином, даний вид забезпечення позову, про який просить заявник, є достатнім, співмірним та співставним із заявленими позовними вимогами.

В силу ст.154 ЦПК України цей вид забезпечення позову не потребує зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, заява представника ОСОБА_6 адвоката Марусяк А.Р. про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0297 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.149,150,153,157 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Марусяк Андрія Романовича про забезпечення зустрічного позову задовольнити.

Заборонити вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0297.

Копію ухвали направити до Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та державному реєстратору виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області, для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та відкриття виконавчого провадження.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя