УХВАЛА

25 лютого 2021 року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., за участю секретаря судового засідання Радченко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2021 року до Іллічівського райсуду м.Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Разом із вказаною позовною заявою, від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, а саме: закласти заборону вчиняти виконавчі дії в межах виконавчого провадження №63650534, відкритого на підставі напису приватного нотаріуса Горая О.С. від 08 вересня 2020 року №32028 до прийняття рішення у справі.

Так, у заяві про забезпечення позовну, заявниця посилається на вимоги ст..22 Закону України «Про захист прав споживачів», а також ст..152 ЦПК України, та зазначає, що звільнена від сплати судового збору за звернення до суду із заявою про забезпечення позову, оскільки звертається до суду із даною заявою одночасно з пред`явленням позову.

Так, відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Разом з тим, Законом України «Про судовий збір» не передбачено пільг або підстав для звільнення заявника від сплати судового збору за звернення із заявою про забезпечення позову. Натомість, статтею 4 вказаного Закону встановлено ставку судового збору за заяви про забезпечення доказів або позову для фізичної особи в розмірі

0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2021 року складає 454,00 грн.

За таких обставин, суд погоджується з доводами заявниці про те, що вона звільнена від сплати судового збору в частині пред`явлених вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, між тим, пільги за звернення із заявою про забезпечення позову в даному випадку на заявницю не розповсюджуються.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, оскільки суду не було надано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Згідно вимог ч.9 ст.153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.51 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 151,152 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя: Ю. О. Матвєєва