Справа № 504/242/21
Провадження № 2/504/1475/21

РІШЕННЯ
07.06.2021 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенка В.К.,
секретаря Мельникової В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, смт. Доброслав, цивільну справу уточненим позовом адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, набуте подружжям за час шлюбу, -
У січні 2021 року адвокат Дубінкін Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , який уточнив у червні 2021 року, і просив суд визнати право особистої приватної власності на житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м., з надвірною спорудою вбиральнею, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сім).
Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.02.2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.
У підготовче засідання відповідач не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала.
Представник позивача- адвокат Дубінкін Ю.М. подав письмову заяву про розгляду справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав просив позов задовольнити повністю.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:
19.02.1977 року сторони уклали шлюб, що встановлено судом зі змісту свідоцтва про укладення шлюбу від 19.02.1977 року, актовий запис про шлюб № 4 від 19.02.1977 року.
Даний шлюб розірвано 05.05.2009 року, актовий запис № 42 від 05.05.2009 року.
За час шлюбу рішенням Сичавської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 29.09.1995 року № 47 ОСОБА_1 передано у власність житловий будинок в АДРЕСА_1 .
Зі змісту довідки від 06.02.1996 року № 39 виконкому Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, згідно запису в погосподарській книзі № 8, існує запис про належність ОСОБА_1 житлового будинку, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м., з надвірною спорудою вбиральнею, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
При вирішенні даного спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку, а також положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР».
Зокрема, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 набув право власності на вказаний житловий будинок з надвірною спорудою.
Відповідно до ст. 22 КпШС України (втратив чинність з 01 січня 2004 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.
Згідно з ч. 2 ст. 23 КпШС України при укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.
Отже, виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не доведе іншого.
Згідно статті 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України).
Визнання ОСОБА_2 позову свого колишнього чоловіка не суперечить наведеним нормам діючого законодавства, і тому суд вважає доцільним прийняти визнання відповідачкою позовних вимог.
В силу ст. 200 ЦПК України визнання відповідачем позову у підготовчому засіданні є підставою для ухвалення рішення у справі.
Таким чином, суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 23 КпШС України, ст. ст. 64,69 СК України, п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, ст. ст. 12, 196-200, 258-260, 353 ЦПК України, суд, -
Прийняти визнання ОСОБА_2 позову.
Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на житловий будинок, загальною площею 41,9 кв.м, житловою площею 18,9 кв.м., з надвірною спорудою вбиральнею, який розташований на земельній ділянці, площею 0, 18 га, за адресою: АДРЕСА_1 (сім).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В.К. Барвенко