Провадження №2/554/315/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого судді Гольник Л.В.,

секретаря судового засідання Плаксюк І.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, у якій прохав поділити спільне майно, а саме автомобіль марки RAVON R2, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнавши його власністю.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 31.10.2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який 14.09.2020 року рішенням Ленінського районного суд м. Полтави розірвано. Під час шлюбу подружжям було придбано автомобіль RAVON R2, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оціночна вартість якого становить 198 531,64 грн.

Оскільки угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю, між сторонами не досягнуто, то просить суд задовольнити позов. Позивач готовий внести грошову компенсацію у розмірі 50% від оціночної вартості автомобіля.

Ухвалою суду від 29.12.2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

До суду надійшов відзив від відповідача, в якому відповідач згодна розглянути можливість передачі автомобіля у власність позивача лише за умови внесення ним в повному обсязі вказаної суми на депозитний рахунок. Проте у відзиві відповідач зауважила, що вона проживає разом з дітьми у мікрорайоні «Сади», а діти відвідують садочок в іншому мікрорайоні, який розташований у мікрорайоні «Поділ». Тож автомобіль їй потрібен для забезпечення отримання дітьми дошкільної освіти. Відвідування дошкільного закладу, розташованого на значній віддаленості від місця проживання відповідача обумовлено тим, що вона під час перебування у шлюбі проживала з дітьми в іншому районі, та вони були зареєстровані за місцем проживання позивача по АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим, діти були зараховані до дитячого садочку за місцем проживання. Після розлучення, вона вирішила не травмувати психіку дитини та не змінювати дитячий садочок. Натомість вказує, що позивач користується іншим автомобілем (а.с 91-96).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.04.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Визнано обов`язковою явку у судове засіданні відповідача ОСОБА_2 . Надано дозвіл на прийняття на депозитний рахунок Октябрського районного суду м. Полтави коштів від позивача в сумі 99265,82 грн. в рахунок компенсації, що становить 50% оціночної вартості автомобіля (а.с. 139).

Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, зазначив, що між подружжям не досягнуто згоди поділу спільного майна, позивач виконав умову відповідача про внесення на депозитний рахунок 50% оціночної вартості автомобіля.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала щодо задоволення позову, просила залишити автомобіль у спільному користуванні, оскільки їй автомобіль необхідний для відвідування дітьми дитячого садочку.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що 31.10.2015 року складено актовий запис № 1795, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7).

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14.09.2020 року шлюб, зареєстрований 31.10.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 5-6).

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб автомобіль марки RAVON R2, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано на ОСОБА_2 03.11.2018 року (а.с. 15).

Факт перебування вказаного транспортного засобу у спільній сумісній власності сторін сторонами не оспорюється.

Згідно до Витягу із звіту про незалежну оцінку вартості дорожньо-транспортного засобу № 132 від 26.10.2020 року вартість автомобіля марки RAVON R2, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 198 531,64 грн (а.с.16-21).

При розгляді справи по суті сторонами не заперечувалося зазначена у позові ринкова вартість автомобіля.

Згідно із ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на майно зареєстровано лише за одним з подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Така правова позиція викладена в постанові КЦС ВС від 27.02.2019 у справі № 464/7011/16-ц (61-12168св18).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України, яка від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. У п. 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, необхідно застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Щодо застосування вказаної норми при поділі майна подружжя Верховним Судом України викладена правова позиція у справі № 6-37цс13 від 23.09.2015 року, відповідно до якої при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. 4, ч. 5 ст. 71 СК України). За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Частиною першою та другою ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Отже, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу саме в порядку поділу сумісної власності подружжя. Враховуючи, надані сторонами докази, суд при ухваленні рішення виходить з того, що частки майна дружини та чоловіка є рівними та не вбачає підстав для відступлення від рівності часток подружжя, оскільки відповідачем не доведено інший розмір часток.

Позивач просив суд провести поділ спільного майна подружжя шляхом виділення відповідачеві грошової компенсації за належну частку у спільному майні подружжя, залишивши транспортний засіб у його власності, припинивши право власності згідно зі статтею 365 ЦК України.

Як вбачається, відповідач не погодився на отримання компенсації за свою частку у спільному майні подружжя, тож позивач звернувся до суду та здійснив перерахування 50% вартості автомобіля на депозитний рахунок суду.

З огляду на обставини справи, проаналізувавши норми права, які застосовуються до даних правовідносин, а також надані суду докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме поділу спільного майна подружжя, визнавши за позивачем право власності на автомобіль марки RAVON R2, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шо перебуває у спільній сумісній власності, а також припинення право власності ОСОБА_2 на її частку у спільній сумісній власності на автомобіль.

Суд вважає, що припинення права власності відповідача на автомобіль з зарахуванням компенсації за її частку у спільній сумісній власності подружжя не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам її сім`ї, оскільки відповідачем у судовому засіданні не доведені те, що такий поділ майна може завдати істотну шкоду їй як співласнику, а також членам її сім`ї.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1985,32 грн.

Керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме автомобіль марки RAVON R2, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , стягнувши на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки RAVON R2, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 99 265 грн 82 коп., які внесені позивачем ОСОБА_3 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області згідно платіжного доручення від 13.05.2021 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки RAVON R2, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1985,32 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 18.06.2021 року.

Відомості про учасників, які брали участь у справі:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.В.Гольник