ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4795/21 Справа № 216/4956/20 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач- Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року, ухваленого суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі, Дніпропетровської області (відомості про дату складення повного тексту судового відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову зазначила, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 23.06.2016 було вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 28.07.2010 у сумі 25656,80 грн.

В подальшому, рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 вказаний виконавчий напис скасовано. Рішення набрало законної сили 16.06.2020.

Разом з тим, до скасування виконавчого напису Центрально-Міським ВДВС м.Кривого Рогу було відкрито виконавче провадження з виконання цього виконавчого документу та було стягнуто з позивача 28 422,48 грн. Наразі виконавче провадження закінчено. Таким чином, позивач вважає, що дані кошти було стягнуто незаконно та вони підлягають поверненню на підставі ст.1212 ЦК України.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів задоволені.

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, в розмірі 28 422,48 грн (двадцять вісім тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок вісім копійок).

Стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судові витрати по справі, у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом порядку, встановленого для вирішення спору, однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідністьвисновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким у повному обсязі відмовити ОСОБА_2 у задоволенні її позовних вимог, поклавши судові витрати по справі на позивача.

При цьому, відповідач зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу того факту, що АТ КБ «ПриватБанк» отримав грошові кошти сплачені позивачем в розмірі 28422,48 грн. Вказує, що з наданих позивачем доказів вбачається, що Банк в рахунок погашення боргу за кредитним договором отримав суму 25656,80 грн., яка поступила двома частинами, а саме у розмірі 14100,44 грн., яка надійшла через примусове стягнення та суму 11556,36 грн., яка була добровільно сплачена позивачем, тоді, як суд стягнув з відповідача на користь позивача 28422,48 грн.

Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції, вирішуючи спір не встановив правову природу правовідносин між сторонами, не перевірив куди позивачем були сплачені грошові кошти та в якій сумі та якими взагалі доказами підтверджено заявлені позовні вимоги.

Вказує, що стороною позивача замовчуються ті обставини, що з її боку, взяті на себе кредитні зобов`язання нею нехтуються та не виконуються належним чином та в повному обсязі, більш того позивач добровільно сплатила в рахунок погашення кредиту борг в розмірі 11556,36 грн. Скаржник зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, щоАТ КБ «ПриватБанк» отримано безпідставно суму в рахунок погашення кредиту в розмірі 28422,48 грн., матеріалами справи не підтверджено факт отримання відповідачем заявленої суми з боку позивача, не говорячи про безпідставність отримання суми боргу.

Відповідач вказує на те, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ «КБ «ПриватБанк» було укладеного кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в розмірі 25656,80 грн.

Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м.Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №52184264, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором в сумі 25656,80 грн., з яких: 15413,81 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8245,05 грн. заборгованість за відсотками, 300 грн. заборгованість з комісії та пені, 500 грн. заборгованість по штрафах (фіксована складова), 1197, 94 грн. заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборгованості), за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 23.06.2016.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 виконавчий напис, визнаний таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 16.06.2020.

Відповідно до довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», встановлено, що за період з 01.12.2016 по 28.02.2018 із заробітної плати позивача, в рахунок погашення заборгованості згідно виконавчого листа Центрально-Міського ВДВС м.Кривого Рогу по погашенню боргу у сумі 28422,48 грн, утримано 16866,12 грн і перераховано. Залишок станом на 01.03.2018 становить 11556,36 грн.

Відповідно до платіжного доручення №3686384 від 29.03.2018 ОСОБА_1 сплатила залишок заборгованості у сумі 11556,36 грн.

Постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м.Кривого Рогу від 16.04.2018 виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2253 від 23.06.2016 закінчено, у зв`язку зі сплатою заборгованості у повному обсязі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 на підставі досліджених доказів, виходив з того, що правова підстава, на якій АТ «КБ «ПриватБанк» набуло кошти від позивача у сумі 28422,48 грн., внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, відпала, оскільки рішенням суду зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, тому можливо застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна потерпілому в натурі.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується із доводами скаржника, викладеними у скарзі з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції дотримався зазначених вище норм закону, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і обґрунтованим.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, яким позивачу було надано кредитні кошти в розмірі 25656,80 грн. (а.с.6).

Цим судовим рішенням також встановлено, що 23 червня 2016 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2253 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 28.07.2010, станом на 31.03.2016 в сумі 25656,80 грн., яких: 15413,81 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8245,05 грн. заборгованість за процентами; 300 грн. заборгованість з комісії та пені; 500 грн. заборгованість по штрафам (фіксована складова), 1197 грн. (процентна складова).

Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на підставі виконавчого напису нотаріуса Завалієва А.А. від 23.06.2016 було відкрито виконавче провадження №52184264 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 28.07.2010, станом на 31.03.2016 в сумі 25656,80 грн., яких: 15413,81 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8245,05 грн. заборгованість за процентами; 300 грн. заборгованість з комісії та пені; 500 грн. заборгованість по штрафам (фіксована складова), 1197 грн. (процентна складова).

З довідки наданої позивачу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», де працює ОСОБА_1 вбачається, що з 01.12.2016 року на підставі виконавчого документу Центрально-Міського ВДВС №б/н від 25.11.2016 із заробітної плати ОСОБА_1 утримується заборгованість до погашення боргу в сумі 28422,42 грн. на користь Центрально-Міського ВДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області. За період з 01.13.2016 по 28.02.2018 утримано із заробітної плати працівника 16866,12 грн. і перераховано, залишок заборгованості станом на 01.03.2018 становить 11556,36 грн. (а.с.9).

З платіжного доручення №3686384 від 29.03.2018 вбачається, що боржник ОСОБА_1 перерахувала на користь Центрально-Міського ВДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області залишок заборгованості у сумі 11556,36 грн. (а.с.10).

Довідка ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та платіжне доручення №3686384 від 29.03.2018 підтверджують факт погашення ОСОБА_1 у березні 2018 року заборгованості перед Банком за кредитним договором від 28.07.2010 в розмірі 25656,80 грн. за виконавчим написом приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А. від 23 червня 2016 року.

Окрім того, постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Жуковської Ю.В. від 16.04.2018 про закінчення виконавчого провадження, також підтверджено виконання боржником ОСОБА_1 виконавчого напису №2253 виданого 23.06.2016 приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. на суму 25656,80 грн. (аю.с.11).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодною з вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. виконавчим написом, про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 28.07.2010, в сумі 25656,80 грн., не зважаючи на погашення боргу в повному обсязі, скористалась своїм правом встановленим у ст.4 ЦПК України, звернувшись у березні 2019 року до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А. від 23.06.2016 року, визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 16.06.2020.

Після набрання рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020, позивач у серпні 2020 року звернулася до суду першої інстанції із позовом про захист прав споживачів, яким просила стягнути з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові кошти в сумі 28422,48 грн., як такі, що незаконно стягнуті.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Нормами п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що в Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №52184264 з виконаннявиконавчого напису, вчиненого 23.06.2016 приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. за заявою стягувача, відповідача по справі АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 25656,80 грн., що підтверджується: рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020; довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення з ОСОБА_1 на користь Центрально-Міського ВДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області боргу в суму 28422,48 грн.; платіжним дорученням №3686384 від 29.03.2018 про сплату ОСОБА_1 на рахунок Центрально-Міського ВДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області коштів в сумі 11556,36 грн.; постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Жуковської Ю.В. від 16.04.2018 про закінчення виконавчого провадження (а.с.6-11).

Наданою позивачем довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підтверджено той факт, що із заробітної плати ОСОБА_1 з 01.12.2016 року утримувалась заборгованість згідно виконавчому листу Центрально-Міського ВДВС №б/н від 25.11.2016 до погашення боргу в сумі 28422,48 грн. на користь Центрально-Міського ВДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області та за період з 01.12.2016 року по 28.02.2018 року з ОСОБА_1 було утримано за місцем роботи 16866,12 грн. і перераховано на рахунок державної виконавчої служби. У довідці також зазначено, що залишок заборгованості від суми боргу - 28422,48 грн., станом на 01.03.2018 року становить 11556,36 грн.

Платіжним дорученням №3686384 від 29.03.2018 підтверджена сплата ОСОБА_1 на рахунок Центрально-Міського ВДВС м.Кривого Рогу ГТУЮ у Дніпропетровській області залишку заборгованості в сумі 11556,36 грн.

Разом, сума утриманих за місцем роботи позивача грошових кошти в розмірі 16866,12 грн. із перерахованими ОСОБА_1 грошовими коштами за платіжним дорученням №3686384 від 29.03.2018 в сумі 11556,36 грн., складає заявлену позивачем у позові суму стягнутих з ОСОБА_1 грошових коштів в рамках виконавчого провадження №52184264, яка складає 28422,48 грн.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За змістом ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За положеннями ч.1 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України (ч.3 ст.42 Закону).

За ч.4 ст.42 Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

До витрат виконавчого провадження, згідно Наказу №2830/05 від 29.09.2016 «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1300/29430, відповідно до пунктів 1, 2, 10 віднесено зокрема: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари , пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги поштового зв`язку; інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Сума боргу ОСОБА_1 за виконавчим написом приватного нотаріус Завалієва А.А. становила 25656,80 грн., відповідно виконавчий збір у розмірі 10% від цієї суми становить 2565,60 грн., який державний виконавець в провадженні, якого перебував на примусовому виконанні виконавчий напис приватного нотаріуса, стягнув з боржника ОСОБА_1 на користь держави. Разом сума стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором і суми судового збору складає 28 222,48 грн. (25656,80 грн.+ 2565,60 грн.=28222,48 грн.), інші 200 грн., які були стягнуті з позивача під час проведення виконавчих дій є витратами виконавчого провадження, у зв`язку з чим державним виконавцем до стягнення була визначена сума заборгованості в розмірі 28422,48 грн., яка складається з основного боргу Банку-25656,80 грн., судового збору-2565,60 грн., витрат виконавчого провадження - 200 грн.

На підставі наведеного вище позивачем у повному обсязі належними та допустимими доказами доведена сума заявлених позовних вимог, які були стягнуті з ОСОБА_1 під час проведення виконавчих дій, тому доводи відповідача про те, що суд першої інстанції, вирішуючи спір не встановив правову природу правовідносин між сторонами, не перевірив куди позивачем були сплачені грошові кошти та в якій сумі та якими доказами підтверджено заявлені позовні вимоги, колегія суддів відхиляє.

Відповідно до норм статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця (ч.1 статті), стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки (ч.3 статті), не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону) (частина 5 статті).

У відповідності з вимогами статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»державним виконавцем з рахунку державної виконавчої служби грошові суми були перераховані на рахунок стягувача, тобто відповідача по справі, у зв`язку із чим 16.04.2018 року виконавче провадження №52184264 з виконаннявиконавчого напису, вчиненого 23.06.2016 приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А. за заявою АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 25656,80 грн. було закінчено, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

У постанові Верховного Суду судової палати у цивільних справах від 03 червня 2015 року у справі №6-100цс15, на висновки, якої у скарзі посилається відповідач, зазначено, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

У справі, що переглядається є рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020, яке набрало законної сили 16.06.2020 року та, яким виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А. від 23.06.2016 року на підставі, якого з позивача на користь відповідача в рамках виконавчого провадження №52184264 були стягнуті грошові кошти в розмірі 25656,80 грн. (заборгованість за кредитним договором), визнано таким, що не підлягає виконанню, тобто правова підстава, якою Банк отримав від ОСОБА_1 грошові кошти, в установленому законом порядку була скасована, а отже застосування судом першої інстанції до правовідносин сторін у цій справі положень ч.1 ст.1212 ЦК України є правильним.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, тому питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, не вирішується, а судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України, покладаються на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», які й сплачені останнім.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 червня 2021 року.

Головуючий:

Судді: