РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/14031/20

Провадження № 22-ц/4815/587/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ковальчук Н.М,

суддів: Хилевича С. В., Боймструка С. В.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року у складі судді Левчука О. В., ухвалене в м. Рівне, повний текст рішення складено 22 січня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 24.02.2012 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в Анкеті-заяві. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору станом на 05 серпня 2020 року виникла заборгованість у сумі 61 349 грн 57 коп. з яких: 17 442 грн 48 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 6 094 грн 68 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 та 37 812 грн 41 коп. - нарахована пеня, яку і просив стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини та обґрунтоване тим, що спірні правовідносини між сторонами вже врегульовані рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року у справі №569/22030/18 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24 лютого 2012 року, а змінені позовні вимоги Банку виникають з тієї ж самої підстави, у зв`язку з чим позов не підлягає до задоволення.

Вважаючи рішення суду в частині відхилених позовних вимог незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивачем було надано розрахунок заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору, які відповідачем не спростовані. Додає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі, проте суд не дав цим обставинам належної оцінки. Звертає увагу на те, що дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів, а шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст йому зрозумілий, та їх положень він зобов`язався неухильно дотримуватися. Доводить, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами, і доказів протилежного ним не надано. Зазначає також, що окрім Анкети-заяви відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, де він особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки, включаючи і процентну ставку, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, а також умови щодо сплати штрафу. Пояснює, що згідно положень Анкети-заяви, відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами на сайті АТ КБ «ПриватБанк». Звертає увагу на те, що надана Банком виписка по рахунку клієнта є первинним бухгалтерським документом і належним доказом користування позичальником кредитними коштами. З наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, що відхилені, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 24 лютого 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді Анкети-заяви № б/н, за умовами якої останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку без визначення ліміту.

Угода складається із Анкети-заяви, Пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

Про згоду відповідача на укладення договору свідчить підпис ОСОБА_1 ..

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і - як наслідок - виникнення заборгованості, про стягнення якої Банк і звернувся з даним позовом до суду.

Як встановлено судом, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року у справі №569/22030/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24 лютого 2012 року відмовлено у задоволенні позову. Рішення набрало законної сили 06 серпня 2019 року.

Таким чином, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 з приводу заборгованості за кредитним договором №б/н від 24 лютого 2012 року, тобто з тих самих підстав та між тими ж самими сторонами вже було ухвалено судове рішення у справі №569/22030/18, яке набрало законної сили, тобто на час звернення позивача до суду існує судове рішення, яким врегульовані спірні правовідносини між сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 82 України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 лютого 2012 року в сумі 61 349,57 грн, яка утворилася станом на 05.08.2020 року, та яка включає в себе : 17 442 грн 48 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 6 094 грн 68 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 та 37 812 грн 41 коп. - нараховану пеню.

Як вбачається із рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року у справі №569/22030/18, позовні вимоги Банку зводилися до стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 24 лютого 2012 року в сумі 38 173,36 гривень, що утворилася станом на 26 березня 2019 року.

Отже, позивачем змінено предмет позову в частині періоду стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Тлумачення пунктів 4 і 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При визначенні підстави позову як елемента його змісту суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

У п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що позовна заява повинна мати підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відхиляючи апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд враховує, що нарахування Банком заборгованості ОСОБА_1 за період з часу набрання законної сили рішення суду від 04 липня 2019 року у справі №569/22030/18 про відмову в позові - 06 серпня 2019 року по 05 серпня 2020 року, тобто часу, станом на який нарахована заборгованість у справі, що є предметом цього розгляду, є безпідставним.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 липня 2021 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Боймиструк С. В.