Дата документу 01.03.2021 Справа № 337/1796/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 336/1796/20 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
№ 22-ц/807/346/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОвА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхове бюро України на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 року по справі за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ

В травні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 29 січня 2016 року, в межах населеного пункту м.Василівки (342 км.+650 м. автодорозі Харьків-Сімферополь) мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «MERCEDES», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок якої останній скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який знаходився на проїзній частині. В наслідок ДТП пішохід ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до Василівської ЦРЛ.

Оскільки на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, на підставі п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МСТБУ за заявою потерпілої особи виплатила потерпілій відшкодування у розмірі 59277,19 грн., яка складається з: 29 405,89 грн. витрати на лікування, 5067,30 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаною з тимчасовою втратою працездатності, 24804,00 відшкодування шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просив суд, стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого відшкодування в розмірі 59277,19 грн. та суму судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29 січня 2016 року, в межах населеного пункту м.Василівки (342 км.+650 м. автодорозі Харьків-Сімферополь) мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «MERCEDES», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , в наслідок якої останній скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який знаходився на проїзній частині. В наслідок ДТП пішохід ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження та був госпіталізований до Василівської ЦРЛ.

Оскільки на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, на підставі п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МСТБУ за заявою потерпілої особи виплатила потерпілій відшкодування у розмірі 59 277,19 грн., яка складається з : 29 405,89 грн. витрати на лікування, 5 067,30 грн. - відшкодування шкоди, пов`язаною з тимчасовою втратою працездатності, 24 804,00 відшкодування шкоди, пов`язаної з стійкою втратою працездатності.

23 травня 2016 року слідчий СВ Василівсткого ВП ГУНП України в Запорізькій області Мартиняк В.П., розглянувши матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000231 виніс Постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення на підставі ч. 2 ст. 286 КК України (а..с 7-9).

Позивач, посилаючись на ст.. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив суд стягнути суму сплаченого відшкодування у розмірі 59 277,129 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки досудовим слідством в діях відповідача ОСОБА_1 не було встановлено порушень вимог правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, які б перебували в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в зв`язку з чим кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, тому вказане свідчить про відсутність вини ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, а отже, про відсутність підстав для його цивільно-правової відповідальності.

Натомість судом першої інстанції не враховано, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки відрізняється від загальних підстав відповідальності тим, що передбачає її настання незалежно від вини заподіювача шкоди.

Так, за ст. 1187 ЦК, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Керування автомашиною становить джерело підвищеної небезпеки, а відповідач, як особа, яка здійснює керування, відповідає за шкоду, задану пішоходу незалежно від наявності або відсутності вини водія.

За п. 2. ст 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пункт 5. ст. 1187 ЦК містить лише два виключення, які звільняють водія від відшкодування.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих сторонами доказів, при вчиненні ДТП відповідач не знаходився під впливом непереборної сили, як і не встановлено умислу пішохода на завдання собі шкоди.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності не ґрунтується на законі.

Відсутність у діях відповідача складу кримінального правопорушення не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст. 1187 ЦК.

Факт перерахування позивачем грошових коштів на компенсацію шкоди, завданої потерпілій особі не оспорюється та підтверджений матеріалами справи.

Також не оспорений розмір компенсації.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що пішохід порушив правила дорожнього руху, не є підставою для відмови у позові, позаяк наявність вини пішохода надає право лише на зменшення відшкодування, а не на відмову у відшкодуванні (ст. 1193 ЦК).

За таких обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задвоовлення позову.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація сплаченого судового забору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції. (2102, 00 грн.+ 3153,00 гр).

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхове бюро України задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2020 рокупо цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Моторного (транспортнного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхове бюро України на компенсацію в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою відшкодування 59277,19 грн.( п`ятдесят дев`ять тисяч двісті сімдесят сім гр. 19 коп. та компенсацію витрат на сплату судового збору у розмірі 5 255 гр. ( п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гр.)

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 1 березня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков