Єдиний унікальний номер 341/1821/20
Номер провадження 2/341/382/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 червня 2021 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Остапчук Б. М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянув заочно в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Рідна земля» про припинення дії договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

встановив:

19 листопада 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до приватного сільськогосподарського підприємства «Рідна земля» про припинення дії договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Відповідно до змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2021 справу ЄУН 341/1946/20 передано судді Галицького районного суду Івано-Франківської області Мергелю М. Р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 041968 йому належить земельна ділянка площею 0,3903 га, яка розташована в урочищі «Іванева» урочище «Гембина» Дитятинської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області. 05 січня 2009 року між ним та приватним сільськогосподарським підприємством «Рідна земля» укладено договір оренди цієї земельної ділянки на десять років. Дія цього договору припинилась 05 січня 2019 року. Позивач повідомляв відповідача про те, що продовжувати договір оренди землі відмовляється та просив не обробляти земельну ділянку, однак відповідач ігнорує його звернення та обробляє земельну ділянку. Просить визнати припиненим договір оренди землі від 05 січня 2009 року у зв`язку із закінченням строку його дії.

З огляду на викладене, позивачка просить суд визнати припиненим договір оренди земельної ділянки, скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та зобов`язати відповідача повернути їй земельну ділянку.

Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11 березня 2021 року.

Ухвалу суду про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками направлено на офіційно зареєстровану юридичну адресу відповідача, які він отримав 04 березня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 33). Однак, у зв`язку з неявкою відповідача в підготовче засідання 11 березня 2021 року, таке відкладене на 20 квітня 2021 року.

20 квітня 2021 року підготовче засідання відкладене у зв`язку з клопотанням представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на 25 травня 2021 року.

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 червня 2021 року.

У судовому засіданні 30 червня 2021 року позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, та суду пояснив, що строк дії договору оренди закінчився. Позивач бажає сам обробляти свою земельну ділянку. Також, позивач пояснив, що у 2021 році відповідач фактично землею не користуться.

Просив суд задоволити позовні вимоги. Не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом надсилання ухвали суду від 25 травня 2021 року на офіційно зареєстровану електронну адресу відповідача (а. с. 48).

Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим, а документи йому врученими.

Проте, своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань до суду не надсилав.

Ухвалою суду від 30 червня 2021 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідач відзив на позовну заяву та жодних клопотань до суду не подав. Ходом розгляду справи не цікавився. У судові засідання не прибував, хоча був належним чином повідомлений.

Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд установив наступні фактичні обставини.

Суд установив, що згідно зі змістом наявної у матеріалах справи копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 041968 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0,3903 га, кадастровий номер :04:004:0471, яка розташована в урочищі «Іванева» урочище «Гембина» Дитятинської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (далі Спірна земельна ділянка) (а. с.20).

05 січня 2009 року між позивачем та приватним сільськогосподарським підприємством «Рідна земля» укладено договір оренди (далі - Договір) Спірної земельної ділянки на десять років до 05 січня 2019 року (а. с. 14).

На виконання умов Договору 05 січня 2009 року між сторонами складено акт приймання - передачі земельної ділянки, згідно з яким позивачка ОСОБА_1 передав, а відповідач приватне сільськогосподарське підприємство «Рідна земля» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться у с. Дитятин, загальною площею 0,3903 га. Цим актом сторони підтвердили виконання взаємних зобов`язань з передачі землі в оренду терміном на 10 років відповідно до Договору (а. с. 15).

Крім того, 01 серпня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № Д-ІФ № 041968 до договору оренди землі № б/н від 05 січня 2009 року, за умовами пункту 3.2 якої Договір додатково продовжує свою дію на строк 10 (десять) років після терміну його закінчення. Загальний термін оренди земельної ділянки діє не менше, ніж до 31 грудня 2029 року (а. с. 18).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 95909713 від 31 серпня 2017 року додаткову угоду № Д-ІФ № 041968 від 01 серпня 2017 року до договору оренди землі № б/н від 05 січня 2009 року зареєстрував державний реєстратор Галицької міської ради Івано-Франківської області Масляк О. В. Дата державної реєстрації 28 серпня 2017 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212. Строк дії додаткової угоди № Д-ІФ № 041968 від 01 серпня 2017 року до договору оренди землі № б/н від 05 січня 2009 року до 31 грудня 2029 року, з правом пролонгації (а. с. 19).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною четвертою ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування.

Суд установив, що в долученому до матеріалів справи Договорі та додатковій угоді до Договору сторони визначили і досягнули усіх істотних умов, сторони уклали Договір оренди, а також уклали додаткову угоду до Договору оренди у зв`язку із продовженням дії Договору на строк десять років до 31 грудня 2029 року, яку зареєстровано 28 серпня 2017 року в реєстрі за № 212.

Частиною четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом.

Згідно з частинами першою та другою статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці . Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Водночас, сторонами Договору передбачена процедура і випадки припинення Договору оренди, узгоджена у розділі 12 «Зміна умов договору і припинення його дії», де зазначено, що дія Договору припиняться у разі: закінчення строку, на який його було укладено; нерентабельності (збитковості) для господарства виробництва продукції рослинництва внаслідок несприятливих погодніх умов та умов на аграрному ринку; ліквідації юридичної особи орендаря та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач, не вбачаючи порушення своїх прав, передбачених статтею 24 Закону України «Про оренду землі», не заявляє вимогу про дострокове розірвання дії Договору оренди за рішенням суду у зв`язку з порушенням орендарем обов`язків, передбачених статтею 25 Закону України «Про оренду землі».

Отже, обраний позивачем спосіб захисту фактично зводиться до того, що він бажає достроково розірвати дію спірного Договору з метою реалізації права на самостійне господарювання на належній йому земельній ділянці.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача щодо припинення дії Договору оренди 05 вересня 2019 року, адже відповідно до укладеної 01 серпня 2017 року додаткової угоди № Д-ІФ № 041968 до договору оренди землі № б/н від 05 січня 2009 року, сторони дійшли до взаємної згоди та доповнили Договір оренди пунктом 3.2 в такій редакції: «Договір додатково продовжує свою дію на строк 10 (десять) років після терміну його закінчення. Загальний термін оренди земельної ділянки діє не менше ніж до 31 грудня 2029 року». Крім того, право оренди відповідача зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до 31 грудня 2029 року, з правом пролонгації.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли, внаслідок завданої цим порушенням шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені зазначеною нормою.

У частині другій статті 651 ЦК України істотне порушення передбачене як підстава для розірвання договору, якою передбачено не тільки факт порушення умов договору другою стороною, а й обов`язково наявністю шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Під шкодою необхідно розуміти комплекс негативних наслідків, які виникають у зв`язку з порушенням. Порушення може бути пов`язане не тільки з майновими втратами, але також включати обмеження немайнових інтересів.

При визначенні розміру шкоди необхідно керуватись статтею 22 ЦК України. Такою шкодою можуть бути реальні збитки або неотриманий дохід. Окрім цього, необхідно враховувати чи дійсно сторона могла отримати те, що передбачено договором, чи здійснені були зобов`язання покладені на іншу сторону.

Водночас, суд установив, що позивач не надав і не навів доказів того, що орендар заподіяв позивачу шкоду, розмір такої шкоди, а також, яку саме шкоду заподіяно.

Суд вважає, що позивач, не довівши факт заподіяння шкоди, також не довів і не надав доказів того, що при продовженні дії Договору йому може бути заподіяна шкода, вид і розмір такої шкоди. Також, позивач не вказав і не навів доказів обмеження його немайнових інтересів дією спірного Договору оренди.

На думку суду позивач також не довів про заподіяння йому будь-яких негативних наслідків у майбутньому.

Отже, враховуючи наведене вище, та те, що договірні зобов`язання не були порушені, оскільки позивач не довів факту завданої йому шкоди відповідачем на час звернення до суду, а також не надав доказів того, що при продовженні дії Договору йому може бути заподіяна шкода, у діях відповідача не вбачається порушення умов договору, що можуть бути підставою для його розірвання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для дострокового розірвання договору оренди.

Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач не скористався правом змінити підстави заявленого позову.

Оскільки на цей час відсутні передбачені пунктом 12 Договору та статтею 31 Закону України «Про оренду землі» правові підстави для визнання Договору припиненим, а саме строк цього договору, на який його укладено, не закінчився, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання договору припиненим.

Вирішуючи питання скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку, суд виходить з такого.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Отже, строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності, тобто після державної реєстрації, а не з моменту його укладення. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України 22 листопада 2018 року у справі №704/1413/16-ц.

Державна реєстрація припинення права оренди здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 34 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Оскільки суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання припиненим Договору оренди спірної земельної ділянки, то вимоги позивача про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку теж задоволенню не підлягають як похідні.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій справі.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Рідна земля» про припинення дії договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його скасування.

Повний текст рішення складено 05 липня 2021 року.

Сторони:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач: приватне сільськогосподарське підприємство «Рідна земля», місцезнаходження: с. Дитятин Івано-Франківський район Івано-Франківська область, .

Суддя:М. Р. Мергель