Справа № 202/7895/20
Провадження № 2-др/202/15/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

10 червня 2021 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Ситника С.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грицай Валерія Олександровича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі№ 202/7895/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 202/7895/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним.

24 травня 2021 року, за результатом розгляду даної справи ухвалено рішення, яким відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

04 червня 2021 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Грицай В.О., відповідно до якої адвокат зазначив, що під час ухвалення рішення по справу не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а тому просив ухвалити додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 8500 гривень та 3000 гривень за кожне судове засідання, що відбулось за участі представників відповідача.

В судове засідання учасники не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяв повідомлялись належним чином.

Від представника відповідача адвоката Грицай В.О., надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За вказаних обставин,з підстав,передбачених ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи № 202/7895/20, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до матеріалів справи, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2021 року, ухваленому за результатом розгляду справи № 202/7895/20, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним, відмовлено.

У своїй заяві представник відповідача вказує про те, що під час прийняття рішення не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим просить вирішити дане питання шляхом ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

23 лютого 2021 року між адвокатом Грицай Валерієм Олександровичем та ОСОБА_1 , укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Обсяг виконаних робіт за Договором визначений сторонами в Додатковій угоді № 1від 03.03.2021 року до договору про надання правової допомоги від 23.02.2020 року, Акті виконаних робіт від 05.03.2021 року, згідно якого загальна сума послуг складає 8500 гривень. Дану винагороду було сплачено ОСОБА_1 , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1 від 05.03.2021 року.

Таким чином, наданими доказами доведено, що розмір судових витрат відповідача на правничу допомогу складає 8500 гривень,

Щодо вимоги адвоката и адвоката ОСОБА_3 про стягнення з позивача на користь відповідача витрат за кожне судове засідання у розмірі 3000 гривень, суд зазначає наступне.

23 березня 2021 року між адвокатом Грицай Валерієм Олександровичем та ОСОБА_1 , укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 23.02.2020 року.

Пунктом 3.1. Додаткової угоди № 1 визначено, що оплата послуг за представництво інтересів у суді здійснюється в наступному порядку 100% вартості послуги сплачується після підписання акту виконаних робіт.

Разом з тим, суду не надано відповідного акту виконаних робіт та не надано жодного доказу, яким би підтверджувались розмір та вартість послуг адвоката за представництво ОСОБА_1 в судових засіданнях, а тому не доведено понесення відповідачем таких витрат.

Отже, в цій частині вимоги адвоката Грицай В.О. є необґрунтованими, недоведеними, та задоволенню не підлягають.

При цьому, враховуючи вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, відсутність клопотань сторони позивача про зменшення розміру витрат, оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено, суд доходить висновку, що з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 8500,00 гривень.

З урахуванням викладених обставин, оскільки під час прийняття рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 202/7895/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Ухвалити по цивільній справі № 202/7895/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним, додаткове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500, 00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Мачуський