Ухвала

24 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 727/1885/14

провадження № 61-4766св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи: ОСОБА_1 , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, судових рішень, ухвалених у справі

У березні 2014 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 27 липня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 45 096 доларів США на строк до 26 липня 2017 року.

На забезпечення виконання зазначеного договору, сторони того ж дня уклали договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 11 січня 2011 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 349,80 доларів США, що еквівалентно 424 600,38 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Після ухвалення цього судового рішення АТ КБ «ПриватБанк» 11 листопада 2013 року направило відповідачам повідомлення про необхідність звільнення квартири протягом одного місяця з дня отримання такого повідомлення. Проте відповідачі добровільно не звільнили квартиру у встановлений строк.

За таких обставин АТ КБ «ПриватБанк» просило виселити відповідачів з квартири, яка є предметом іпотеки, без надання їм іншого жилового приміщення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 травня

2014 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Виселено ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 травня 2014 року в частині задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до

ОСОБА_4 про виселення скасовано. У задоволенні позову

ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про виселення відмовлено.

Додатковою постановою Чернівецького апеляційного суду від 02 березня

2021 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 6 000 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Постановою Верховного Суду від 30 червня 2021 року постанову Чернівецького апеляційного суду від 18 лютого 2021 року та додаткову постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 березня 2021 року залишено без змін.

Питання щодо розподілу судових витрат судом касаційної інстанції не вирішувалося.

Доводи особи, яка подала заяву про ухвалення додаткового рішення

До Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 подана представником - ОСОБА_2 про прийняття додаткової постанови щодо розподілу судових витрат, а саме стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» витрат на правничу допомогу у розмірі 7 200 грн.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з вимогами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив здійснити розподіл витрат на правничу допомогу в сумі 7 200 грн у зв`язку з переглядом справи судом касаційної інстанції.

На підтвердження витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу адвокат надав договір № 40/20 про надання юридичної (правничої) допомоги

від 24 серпня 2020 року; довіреність на представництво інтерсів Метлушана І. І., зокрема у судах; звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня

2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:

- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);

- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Документів, що свідчать про оплату ОСОБА_1 гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку ОСОБА_2 не надано.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення витат на правову допомогу необхідно відмовити.

Керуючись статтями 81, 133, 137, 141, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої представником - ОСОБА_2 , про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: О. С. Ткачук

А. А. Калараш

Є. В. Петров