Березівський районний суд Одеської області
15.04.2021
Справа № 494/831/20
Провадження № 2/494/158/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання наймача таким що втратив право користування житловим приміщенням», -

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись до суду із цим позовом, просив усунути йому перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання відповідачки ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На обґрунтування поданого позову позивач вказував, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Також, у будинку є зареєстрованою, але з 2006 р. не проживає відповідачка, яка є співмешканкою його рідного брата. Відповідач приїхала з Республіки Молдови та почала спільно проживати з його братом, а оскільки їй не було де зареєструватись, то на їхнє прохання він зареєстрував відповідачку у вказаному власному будинку. Фактично відповідачка у вказаному будинку ніколи не проживала і ним не користувалась. Однак, відповідач добровільно зніматись з реєстрації не бажає.

Також, позивач просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити на підставах викладених у позові.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася неодноразово належним чином, але про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву на розгляд справи у її відсутності не подавала.

Вивчивши матеріали справи, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13 грудня 1993 р.. Договір був посвідчений секретарем Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області за реєстр.№73.

Також, договір був зареєстрований у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості за №25, реєстр.2472, стор.119 від 10 вересня 2003 р..

Як свідчить з витягу з господарської книги для прописки громадян, що проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 , з 19 грудня 2006 р. у даному будинку є зареєстрованим відповідачка ОСОБА_2 .

Як свідчить з довідки з виконкому Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області №264/02-23 від 06 серпня 2020 р. у житловому будинку АДРЕСА_1 є зареєстрованою, але не проживає ОСОБА_2 .

Відповідно актів обстеження матеріально побутових умов проживання ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 від 20 квітня 2019 р, і 06 серпня 2020 р. у даному будинку є зареєстрованою, але ніколи не проживала ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області «Про перейменовування вулиць на території Ряснопільської сільської ради» від 19 лютого 2016 р. №30-VII вулиця Фрунзе була перейменована на вул. Шкільна.

Положеннями ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Як зазначено у ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містять також положення ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Схожі правові позиції зазначені у ч.1 ст.383 ЦК України, за якою власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Разом з цим, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка є лише співмешкаю його брата, тривалий час, а саме з 2006 р. не користується та не проживає у належному позивачу будинку.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156, у поєднанні зі ст.64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391, ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст.405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Вирішуючи спір суд вважає встановленим, що позивач є належним власником будинку, а відповідач з 2006 р. тобто понад один рік у спірному будинку як член сім`ї позивача не проживає, а тому за встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей ст.383 та 391ЦК України.

Виходячи з наведеного права позива є порушеними, а тому поданий позов підлягає задоволенню, а права позивача судовому захисту.

Керуючись ст.ст.10-13, 81, 89, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання наймача таким, що втратив право користування житловим приміщенням» задовольнити.

ОСОБА_2 визнати такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя_________________________________________