№ 207/418/21
№ 2/207/725/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Звертаючись до суду, позивачка ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 , укладеного 03 лютого 2021 року між нею та ОСОБА_4 та посвідченого державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., зареєстрований в реєстрі за номером №2-114.

Право власності на вказаний будинок зареєстровано тим же нотаріусом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 03.02.2021 року за номером запису про право власності:40386483.

Під час укладання Договору у вказаному будинку були зареєстровані двоє осіб, члени сім`ї Продавця, а саме: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покупцю за Договором було відомо про вказану обставину, але між сторонами було погоджено те, що Продавець після підписання Договору, не пізніше 05 лютого 2021 року, зобов`язаний зняти себе та членів своєї сім`ї з реєстрації у добровільному порядку.

Продавець за вказаним вище Договором звільнив проданий будинок від речей домашнього вжитку, передав Позивачу ключі від будинку, тобто здійснив всі дії, необхідні для фактичної передачі майна Покупцю. Після чого Позивач переїхала до придбаного будинку для постійного проживання.

17 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради для отримання Довідки про склад сім`ї, щоб переоформити особові рахунки по сплаті за комунальні послуги на своє ім`я, де їй повідомили та надали довідку про те, що станом на 17.02.2021 року за даною адресою зареєстровані члени сім`ї попереднього власника житлового будинку.

По теперішній час відповідачі без будь-яких на те правових підстав залишаються бути зареєстрованими у належному позивачу житловому будинку, який є її приватною власністю. Продавець обіцяв забезпечити зняття з реєстраційного обліку осіб за даною адресою у добровільному порядку після укладення та підписання Договору, натомість він сам знявся з місця реєстрації та не виходить на зв`язок з Позивачем, що створює для неї, як психологічний тиск, так і матеріальні витрати. Наявність реєстрації відповідачів в належному Позивачу будинку, змушує її сплачувати і за них кошти за комунальні послуги, а так-як можна спостерігати стрімке зростання цін та тарифів на дані послуги, то це ставить позивача в край скрутне становище. В наступному вона має намір подати документи на оформлення субсидії, а у відповідності до вимог чинного законодавства, органу соціального забезпечення населення надаються відомості щодо доходів усіх зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, що у даному випадку є неможливим.

На підставі зазначеного позивач просила: усунути перешкоди у користуванні нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , належним їй на праві власності нерухомим майном шляхом визнання відповідачів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття останніх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися. Надали суду заяви, відповідно до яких просили справу розглядати за їх відсутністю. Зазначили, що позовні вимоги позивачки та обставини, якими вона їх обґрунтовує визнають у повному обсязі.

Представник третьої особи - відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи вищенаведене у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета позову на власний розсуд.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 (ар.с. 8-9).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером витягу: 242900424 від 03.02.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: 2-114, виданий 03.02.2021, видавник: ОСОБА_5 , державний нотаріус Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, на праві приватної власності ОСОБА_1 (ар.с.10).

Відповідно до акту № 4/10/1 про підтвердження факту проживання (не проживання) особи/осіб від 18.02.2021 року затвердженого посадовою особою відділу з питань діяльності ОСН та ОСББ КМР, за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , 1991 року народження, ОСОБА_3 , 1989 року народження за вказаною адресою зареєстровані, але не проживають (ар.с.11).

Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні.

Відповідно до ст.379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації та членів його сім`ї.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України, відповідачі не є членами сім`ї позивача.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Отже після переходу права власності на будинок припинилося і право користування будинком відповідачем.

Право користування будинком виникло у відповідачів як членів сім`ї колишнього власника. Після того, як колишній власник продав свій будинок, а право власності набула інша особа, у відповідачів відповідно припинилось право користування цим будинком, але вони досі зареєстровані у цьому будинку, що створює для позивача перешкоди у вільному користуванні власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. А отже, припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Окрім цього, згідно з п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, ст. 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, що знаходиться за адресою: м. Кам`янське, проспект В. Стуса, буд. 10/12 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття останніх з реєстраційного обліку в будинку

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Юрченко