ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1863/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/3587/21 Категорія: на ухвалу Піньковський Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря: Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2021 року про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій зазначив про те, що 17 серпня 2021 року ним було подано позовну заяву до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і про зняття з неї арешту.

На цей час уже розпочато процедуру примусового продажу квартири, яка належить йому на праві спільної сумісної власності. Зокрема, 02 серпня 2021 року було призначено електронні торги (лот № 485379), які не відбулися через відсутність учасників.

18 серпня 2021 року на офіційному сайті «СЕТАМ» опубліковано оголошення про проведення електронних торгів з продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом позову (лот № 491545).

Заявник зазначив, що продаж квартири з прилюдних торгів призведе до неможливості відновлення його порушеного права, адже тоді право власності на квартиру перейде до іншої особи переможця електронних торгів.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив суд зупинити продаж арештованого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2021 року

заяву задоволено. Зупинено продаж (реалізацію) арештованого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

При постановленні ухвали судом вказано на те, що між сторонами наявний спір, предметом якого є двокімнатна квартира, а захід забезпечення позову, про вжиття якого просить позивач, є співмірним заявленим позовним вимогам, оскільки забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна спірної квартири, буде носити тимчасовий характер та буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду цієї справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті, а також не призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Судом також враховано, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, тому суд вважав за необхідне забезпечити позов шляхом зупинення продажу (реалізації) арештованого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на незаконність оскаржуваної ухвали суду та на те, що Уманський міськрайонний суд Черкаської області порушив процесуальне право ЦПК України, а саме ч. 11 ст. 150 ЦПК України, просить скасувати ухвалу про забезпечення позову. Судові витрати по судовому збору та витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. стягнути з ОСОБА_2 .

Апелянт наполягає на тому, що позивач ОСОБА_2 не обгрунтував, а суд першої інстанції не перевірив у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі № 705/3587/21 з огляду на те, що спірна квартира була передана АТ «УкрСиббанк» в іпотеку за договором, який ОСОБА_2 не оскаржував. Крім того позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір іпотеки був укладений ОСОБА_3 всупереч інтересів сім`ї та не ставив питання про визнання його недійсним.

Скаржник зазначає, що аукціон, призначений в межах виконання рішення Черкаського апеляційного суду № 705/4805/15 від 29 жовтня 2020 року є таким, що проводиться уповноваженою державою особою і саме від імені держави, а тому оскаржувана ухвала суду призвела до втручання у процедуру проведення аукціону, що є неприпустимим з огляду на приписи ч. 11 ст. 150 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 звертає також увагу на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зупинення продажу на електронних торгах арештованого нерухомого майна порушує права апелянта як стягувача у виконавчому провадженні, відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства, а тому оскаржуване судове рішення є незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 149 ЦПК України передбачено підстави для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Встановлено, що 17 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання квартири за адресою: : АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю і про зняття з неї арешту.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову провадження у вказаній справі не було відкрито, у зв`язку із неотриманням відповіді на запити суду щодо місця реєстрації відповідачів.

Крім того за матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. знаходиться виконавче провадження № 63572921, відкрите на підставі виконавчого листа Черкаського апеляційного суду у справі № 705/4805/15 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 24 липня 2007 року.

На веб-порталі електронних торгів «СЕТАМ» опубліковано оголошення про проведення прилюдних торгів з продажу квартири, яка є предметом вищевказаного позову (лот № 491545). Тобто на час подачі позивачем позову триває процедура примусового продажу квартири.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з пунктами 2, 5 частини першої, частинами третьою, сьомою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Застосовуючи заявлений ОСОБА_2 спосіб забезпечення позову суд обґрунтовано виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в цій справі, предметом якої є визнання права власності на спірну квартиру та зняття з неї арешту.

Колегія суддів зауважує, що застосований міськрайонним судом вид забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна є співмірним із заявленими позовними вимогами про визнання права власності та прямо передбачений пунктом 5 частини першої статті 150 ЦПК України.

З метою недопущення подальшого порушення права власності позивача на спірну квартиру, а також існування обґрунтованого припущення, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя на момент пред`явлення позову та може вибути із володіння, користування та розпорядження позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що скаржник ОСОБА_1 є стягувачем за виконавчим провадженням щодо стягнення боргу з ОСОБА_3 , а вжиті судом заходи забезпечення позову фактично призводять до зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та унеможливлюють примусову реалізацію майна в межах виконавчого провадження, порушують права апелянта як стягувача у виконавчому провадженні, є втручанням у процедуру проведення аукціону, є безпідставними, оскільки оскаржуваним судовим рішенням зупинено лише продаж арештованого майна, а не виконання судового рішення в цілому. Тобто зупинення продажу арештованого майна не зупиняє виконання судового рішення, стягувачем по якому є апелянт.

Будь-які дані про стан розгляду самого позову про визнання спірної квартири спільним майном подружжя в матеріалах справи відсутні. Переконливих доказів того, що заява про забезпечення позову не відповідає його меті та свідчить про недобросовісність дій заявника ОСОБА_2 і його дружини, судом не встановлено

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, достатніх підстав для скасування ухвали не встановлено, тому скарга залишається без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, в зв`язку із чим новий розподіл судових витрат апеляційний суд не проводить.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 21 грудня 2021 року

Судді