Справа № 766/5694/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючогосудді Рядчої Т.І.,

за участю секретаря Головчиної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за заповітом,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог вказала, що відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02 грудня 1994 року, укладеного між ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , з одного боку, та ОСОБА_4 з іншого боку, на товарній біржі ОСОБА_4 придбала у власність будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку АДРЕСА_1 , яку відповідно до заповіту спадкодавець заповіла своїй доньці ОСОБА_1 . Позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки нею не було надано правовстановлюючого документу, яким би підтверджувалося право власності спадкодавця на будинок. Позивач вказала, що реєстрація обласним об`єнанням Бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_4 право власності на спірний будинок АДРЕСА_1 на підставі торгового біржового контракту, посвідченою Херсонською товарно-сировинною біржою «Криста», а не нотаріусом станом на грудень 1994 року не суперечило чинному законодавству.

Представник відповідача Херсонської міської ради до суду надала відзив, в якому вказала, що з підстав недодержання нотаріально посвідченої форми недійсними визнаються договори, які відповідно до чинного законодавства повинні бути нотаріально посвідчені, а саме договори довічного утримання, міни, договір купівлі-продажу. Крім того, у відзиві вказано, що позивачем не доведено, чим саме Херсонська міська рада порушила права позивача, а отже в позові необхідно відмовити оскільки Херсонська міська рада є неналежним відповідачем. Представник відповідача зазначив, що до матеріалів справи не надано жодних доказів , що померла була власником будинку та з матеріалів заяви не вбачається, обґрунтованої постанови про відмову у вчинення нотаріальних дій. Просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому вона вказала, що згідно довідки, виданої Комунальним підприємством Херсонське БТІ Херсонської міської ради власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , на підставі товарного біржового контракту від 02.12.1994 року. Вказала, що на момент укладення договору сторони керувались спеціальним законодавством, право власності за спадкодавцем зареєстровано відповідно до чинного законодавства на момент укладення договору, тому ОСОБА_4 на законних підставах набула право власності на майно. Крім цього вказала, що у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику цивільних справ про спадкування» зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином посилання відповідача, що позов пред`явлення не до неналежного відповідача є безпідставним та необгрунтованим.

Ухвалою суду від 09.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.12.2021 року було закрито підготовче судове засідання та призначеного справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.Відзиву на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у м.Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Херсонській області, серія НОМЕР_1 .

Згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої херсонської державної нотаріальної контори , зареєстрований за №829, ОСОБА_4 заповіла будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , в строк встановлений законом, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

04.10.2019 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки наданий товариний біржовий контракт посвідчений Агенцією нерухомості «Олеко» 02.12.1994 року на житловий будинок АДРЕСА_1 не є легітимним документом, що підтверджує право власності на житловий будинок.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.1994 року укладено товарно-біржовий контракт, посвідчений Агенством нерухомості «Олеко», між ОСОБА_3 , діючою від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купила будинок АДРЕСА_1 .

Згідно інвентарної справи №9793 на будинок АДРЕСА_1 Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» право власності на вказане нерухоме майно Херсонським бюро технічної інвентаризації було зареєстровано за ОСОБА_4 .

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року (з наступними змінами та доповненнями), товарна біржа є організацією, що обєднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Крім того, ст.2 зазначеного Закону України встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

Отже, товарна біржа - це оптовий, регулярно діючий ринок, де відбувається торгівля сировиною, матеріалами, іншими товарами, допущеними до обігу на біржі, створений для зручності здійснення комерційної діяльності юридичними та фізичними особами, які, в свою чергу, повинні бути обов`язково зареєстрованими відповідною біржею як її учасники.

Відповідно до ст.ст.57,58 Конституції України, ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у грудні 1994 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Статтею 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його частини.

Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.2 ст.47 ЦК України, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.227 цього Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).

З матеріалів справи слідує, що покупець повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, сплатила за придбане майно обумовлені договором кошти, договір відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зареєстрований в Херсонському бюро технічної інвентаризації, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалась недійсною (протилежного судом не встановлено), а тому за життя покупець на підставі ст.ст.128,153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набула право власності на спірний будинок і правомірно володіла нею.

Таким чином, враховуючи, що біржова угода не була посвідчена нотаріально та натепер вирішити вказане питання іншим шляхом неможливо, то позивач позбавлена можливості у повній мірі оформитися у спадкових правах.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (стаття 1218 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (стаття 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна (квартири) спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість (квартира).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Ураховуючи встановлені судом обставини щодо укладення договору купівлі-продажу, його реєстрації та виконання сторонами договору його умов, враховуючи, що спадкоємцем за заповітом є позивач, яка звернулась до суду із позовною вимогою про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом саме у зв`язку із неможливістю одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщинучерез відсутність у спадкоємця правовстановлюючого документа на майно, суд вважає, що у даній справі спадкові права позивача підлягають судовому захисту, оскільки, враховуючи фактичні обставини даної справи, остання позбавлена права захистити відповідні права у позасудовому порядку.

На підставі ст. ст. 328, 1216,1217, 1218, 1223, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 258,259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Херсонської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадщину за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на будинок АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач:Херсонська міська рада (місце знаходження:м.Херсон, пр.Ушакова,37 )

Відповідач2: ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя Т.І.Рядча