Справа № 128/3267/19
Провадження № 22-ц/801/868/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 рокуСправа № 128/3267/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Сала Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко А.В.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Надольська Тамара Петрівна,

розглянув цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Надольської Тамари Петрівни про відновлення відомостей у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обтяження житлового будинку та земельної ділянки, звернення стягнення на заставне майно за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» адвоката Свиридова Ігоря Борисовича на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2020 року, постановлене місцевим судом під головуванням судді Саєнко О.Б., дата виготовлення повного тексту рішення 11 вересня 2020 року,

встановив:

В грудні 2019 року акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Надольської Тамари Петрівни про відновлення відомостей у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обтяження житлового будинку та земельної ділянки, звернення стягнення на заставне майно.

Ухвалою Вінницького районного суду від 16 липня 2020 року залучено ОСОБА_2 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ( а.с.183).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 травня 2006 року між акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №014/035-40/40256, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 1 000 000 грн. 00 коп. строком до 29 травня 2021 року.

30 травня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою 156,1 кв. м. та земельну ділянку, площею- 0,2283 га, кадастровий номер: :03:001:0053, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

12 грудня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 014/035-40/40771 від 12 грудня 2006 року, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 200 000 гривень строком до 11 грудня 2016 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 20 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

12 грудня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку вищезазначене нерухоме майно.

У зв`язку з невиконанням відповідачем вищезазначених кредитних договорів- 11 січня 2010 року та 02 лютого 2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області ухвалені рішення у цивільних справах № 2-67/10 та № 2-66/10, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та поручителів на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/035-40/40771 від 12 грудня 2006 року та за кредитним договором № 014/035-40/40256 від 30 травня 2006 року.

Примусове виконання вказаних рішень здійснювалось відділом державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції у м. Вінниця. Стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відбулося за рахунок належного їй майна, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, які знаходяться в АДРЕСА_1 .

При проведенні виконавчих дій щодо продажу вказаного нерухомого майна, належного ОСОБА_1 заставодержателю стало відомо, що нерухоме майно, яке перебуває в іпотеці банку, постановами про відкриття виконавчих проваджень відділу ДВС Вінницького районного управління юстиції на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» та інших кредиторів - ПАТ «Сведбанк», ПАТ «Універсал Банк», - накладено арешти на все майно.

23 серпня 2013 року на лист ВДВС Вінницького РУЮ м. Вінниця, АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав відповідь про те, що має бажання залишити за собою нереалізоване Вінницькою філією ПП «Спеціальне підприємство Юстиція» на прилюдних торгах нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м. та земельну ділянку, площею: 0,2283 га, в рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_1 .

Так, на підставі акту державного виконавця про передачу майна стягувачу від 17 вересня 2013 року, приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О.Г. видано АТ «Райффайзен Банк Аваль» свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою - 156,1 кв. м. та земельної ділянки, площею: 0,2283 га., кадастровий номер: :03:001:0053, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за номером 1033.

17 січня 2014 Вінницьким районним судом Вінницької області у цивільній справі № 128/6458/13-ц ухвалено рішення яким позовні вимоги Банку було задоволено в повному обсязі, а саме: звільнено з - під арештів житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею: 0,2283 га. на якій розташований вищезазначений житловий будинок, що належить ОСОБА_1 .

Проте, в 2015 році ОСОБА_3 (чоловік відповідача ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Марунько Ольги Григорівни, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, посилаючись на те, що його право було порушено, оскільки при видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів нотаріусом не було перевірено правовий статус нерухомого майна на яке видавалось свідоцтво.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 березня 2018 року по цивільній справі № 128/4586/15-ц в позові відмовлено.

14 травня 2018 року Апеляційний суд Вінницької області частково задовільнив апеляційну скаргу, визнавши недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки, скасував державну реєстрацію, у зв`язку чим АТ «Райффайзен Банк Аваль» втратив нерухоме майно зі свого володіння, а виконавчі листи не були виконані.

Зазначає, що відповідно до умов договору іпотеки, предмет іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з умов кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору. За таких умов, іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах договору іпотеки.

Поряд з цим, вказує, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов у разі скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору: несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу Позичальника/Іпотекодавця було направлено вимогу про неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором та договором іпотеки. Станом на 20 листопада 2019 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором складає: 2 196 119 грн. 19 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 799 999 грн. 84 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі - 1 396 119 грн. 35 коп.

Вважає, що на теперішній час відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх зобов`язань перед позивачем, а також не вживає жодних заходів щодо погашення боргу, чим спричиняє банку значну матеріальну шкоду.

Таким чином, позивач просив: відновити запис у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо обтяження житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою 156,1 кв. м. та земельну ділянку, площею: 0,2283 га, кадастровий номер: :03:001:005 цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - іпотекою АТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно договору іпотеки від 30 травня 2006 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольсько Т.П. за реєстровим № 3413; у рахунок погашення заборгованості, що стягнуто за кредитними договорами №014/035-40/40256 від 30 травня 2006 року та № 014/035-40/40771 від 12 грудня 2006 року відповідно до рішень Вінницького районного суду Вінницької області у цивільних справах № 2-67/10 від 11 січня 2010 року та № 2-66/10 від 02 лютого 2010 року в сумі: 1 036 693 грн. 14 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлям та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою 156,1 кв. м. та земельну ділянку, площею: 0,2283 га, кадастровий номер: :03:001:0053, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарський будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом продажу їх на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей ви; майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; здійснити розподіл судових витрат.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2020 року у задоволенні позову акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про відновлення відомостей у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та звернення стягнення на заставне майно», треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Надольська Тамара Петрівна, ОСОБА_2 відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2019 року, а саме знято арешт з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою: 156,1 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,2283 га,, кадастровий номер: :03:001:0053, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області мотивоване тим, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ЦК України, вирішення вказаного спору є безперспективним, так як не забезпечує ефективне поновлення порушених прав позивача, оскільки не призводить до відновлення того становища, яке існувало до проведення вищевказаних електронних торгів, тобто, не досягає мети правосуддя не захистить права іпотекодавця позивача.

Не погоджуючись із заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2020 року, представник акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» адвокат Свиридов І.Б. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції не надав належної оцінки тому, що на момент звернення до суду із вказаним позовом заборгованість за кредитними договорами, яка стягнута за рішеннями Вінницького районного суду Вінницької області не погашена, тому остання підлягає погашенню за рахунок предмету іпотеки. Зазначає, що в рамках примусового виконання вказаного рішення стягувачу передане заставне майно в рахунок погашення боргу, на яке зареєстровано право власності та отримано свідоцтво, однак в подальшому акт державного виконавця був скасований, а позивач відповідно втратив право власності на нерухоме майно. Разом з тим вважає, що скасування права власності АТ «Райфайзен Банк Аваль» не є підставою для позбавлення його права повторного звернення стягнення на нерухоме майно у спосіб та порядок визначений договором, в силу презумпції чинності правочину договору іпотеки, який на даний час є дійсним та в зв`язку з чим, запис щодо першочергового обтяження майна іпотекою підлягає внесенню до реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того вважає, що місцевим судом помилково залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 та визнано його добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, оскільки останнім в судовому порядку оскаржується проведення електронних торгів.

06 квітня 2021 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 адвоката Хейніса О.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив аргументи представника акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» адвоката Свиридова І.Б. викладені в апеляційній скарзі вказавши, що суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого та законного рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає цим вимогам.

Апеляційним судом встановлено, що 30 травня 2006 року між акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/035-40/40256, згідно умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 1 000 000 грн. 00 коп. строком до 29 травня 2021 року (а.с.11-13).

30 травня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором №014/035-40/40256 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою 156,1 кв. м. та земельну ділянку, площею- 0,2283 га, кадастровий номер: :03:001:0053, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

12 грудня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/035-40/40771 від 12 грудня 2006 року, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом: 200 000 гривень строком до 11 грудня 2016 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 20 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та в строки, визначені кредитним договором (а.с.17-19).

12 грудня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 014/035-40/40771 між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м. житловою 156,1 кв. м. та земельну ділянку, площею- 0,2283 га, кадастровий номер: :03:001:0053, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20-23).

У зв`язку з невиконанням відповідачем вищезазначених кредитних договорів- 11 січня 2010 року та 02 лютого 2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області ухвалені рішення у цивільних справах № 2-67/10 та № 2-66/10, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та поручителів на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/035-40/40771 від 12 грудня 2006 року та за кредитним договором № 014/035-40/40256 від 30 травня 2006 року та на підставі даних рішень Вінницьким районним судом Вінницької області видано виконавчі листи (а.с.25,26).

На підставі акту державного виконавця про передачу майна стягувачу від 17 вересня 2013 року, приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О.Г. видано АТ «Райффайзен Банк Аваль» свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою - 156,1 кв. м. та земельної ділянки, площею: 0,2283 га., кадастровий номер: :03:001:0053, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за номером 1033, про що свідчить дублікат даного свідоцтва (а.с. 27).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2014 року звільнено з під арештів житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею: 0,2283 га. на якій розташований вищезазначений житловий будинок, що належить ОСОБА_1 (а.с.28-30).

В 2015 році ОСОБА_3 (чоловік ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Марунько Ольги Григорівни, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, посилаючись на те, що його право було порушено, оскільки при видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів нотаріусом не було перевірено правовий статус нерухомого майна на яке видавалось свідоцтво.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 березня 2018 року по цивільній справі № 128/4586/15-ц в позові відмовлено (а.с.31-35).

14 травня 2018 року постановою Апеляційного суду Вінницької області частково задоволено апеляційну скаргу, скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки від 08 жовтня 2013 року (а.с. 37-41).

З розрахунку, наданого позивачем, убачається, за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість за кредитним договором № 014/035-40/40256 від 30 травня 2006 року в загальній сумі: 8 334 965,82 гривень, з яких: заборгованість за кредитом: 799 999,84 гривень; заборгованість за відсотками 1 394 311,13 гривень (а.с. 57-58).

Позивач звертався до відповідача з вимогою виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/035-40/40256 від 30 травня 2006 року, однак дана вимога залишилась невиконаною ОСОБА_1 (а.с.42)

Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухового майна, сформованого 23 жовтня 2019 року, убачається, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею: 0,2283 га. на якій розташований вищезазначений житловий будинок, є ОСОБА_1 . На даних об`єктах нерухомості наявні обтяження арешт, накладений Вінницьким РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.59-62).

10 квітня 2020 року було проведено електронні торги, які оформлені протоколом за №474000 «Проведення електронних торгів», де ОСОБА_2 було визнано переможцем в придбанні будинковолодіння з господарськими будівлями, загальною площею 229,40 кв.м., та земельної ділянки площею 0,2283 га, кадастровий номер :03:001:0053 за адресою: АДРЕСА_1 , сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця 1 586 955,52 грн. (а.с.129-131,161-164).

Відповідно до платіжного доручення №412338 від 17 квітня 2020 року ОСОБА_2 сплачено на рахунок Вінницького РВ ДВС 1586955,52 грн. за придбання вищевказаного нерухомого майна (а.с.165).

22 квітня 2020 року начальником Вінницького районного відділу ДВС затверджено акт про проведенні електронні торги, з якого убачається, що в ході здійснення виконавчих дій по виконанню виконавчих листів по справах: № 2-70/10, виданого 15 червня 2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області; № 2-1420/11, виданого 15 червня 2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області та № 128/3250, виданого 25 квітня 2017 року Печерським районним судом м. Києва, в яких стягувачами значяться АТ « Універсал Банк» та ПАТ « Сведбанк»,- проведено опис та арешт майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , в тому числі і вищезазначене нерухоме майно. Електронні торги проводилися ДП «Сетам» на сайті даного підприємства: боржник ОСОБА_1 , стягувач: АТ «Універсал Банк» (а.с.166).

На підставі акту державного виконавця про передачу майна стягувачу від 22 квітня 2020 року, приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Марунько О.Г. видано ОСОБА_2 свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею: 229,4 кв. м., житловою - 156,1 кв. м. та земельної ділянки, площею: 0,2283 га., кадастровий номер: :03:001:0053, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за номером 537 (а.с. 167).

З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які сформовані 23 квітня 2020 року убачається, що власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею: 0,2283 га, кадастровий номер: :03:001:0053 є ОСОБА_2 (а.с.135- 138,168-169).

29 квітня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Вінницького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ДП «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту про проведенні електронні торги, свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування записів про проведення державної реєстрації права власності, стягнення коштів, за участі третіх осіб: АТ «Універсал Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , АТ «Райффайзен Банк Аваль», Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Надольська Т.П. ( а.с.172-179).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі №6-32цс13.

Звертаючи до суду з цим позовом, АТ «Райфайзен Банк Аваль», зокрема, просило суд відновити за собою запис у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо обтяження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції станом на 14 травня 2018 року) записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Тобто, постанова Апеляційного суду Вінницької області від 14 травня 2018 року, якою скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки від 08 жовтня 2013 року, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено спірний запис, є правовою підставою для відновлення запису у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо обтяження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , за позивачем.

Проте, як було встановлено судом, позивач не звертався до державного реєстратора з такою вимогою, а у разі відмови уповноваженої посадової особи у вчиненні відповідних реєстраційних дій, заявник має право оскаржити таке рішення у встановленому законом порядку.

Поряд з цим, підстави припинення іпотеки визначені у статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Якщо відсутні підстави для припинення іпотеки передбачені у статті 17 Закону України «Про іпотеку», то іпотека є дійсною навіть за відсутності запису про іпотеку у відповідних реєстрах та для нового власника майна у порядку статті 23 Закону України «Про іпотеку», і не є підставою вважати, що іпотечний договір припинився чи кредитор не може задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 922/1995/17 від 16 жовтня 2020 року; № 646/4428/16-ц від 22 січня 2020 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що АТ «Райфайзен Банк Аваль», обрало неналежний спосіб захисту свого права, звернувшись до суду з позовними вимогами про відновлення за собою запису у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо обтяження житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Що стосується вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки колегія суддів вважає звернути увагу на наступне.

Заявивши вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки до відповідача ОСОБА_1 , позивач зазначав, що за наявності непогашеної кредитної заборгованості, а також чинного та не припиненого договору іпотеки, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки належного відповідачу, а саме на будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, судом встановлено, що на час розгляду справи по суті, за результатами проведення електронних торгів, які здійснювало ДП «Сетам», змінився власник спірного майна, яким став ОСОБА_2 , право власності якого було зареєстровано 23 квітня 2020 року, номери запису: 36326048, 36326031. За клопотанням нового власника ОСОБА_2 , ухвалою Вінницького районного суду від 16 липня 2020 року його було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно частини першої-третьої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14- 61цс18).

У цій справі, в ході її розгляду встановлено, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 ) у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Проте, позивач, за вжиття судом заходів щодо роз`яснення його прав, не бажав скористатись його правом, зокрема, визначеним ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України.

Підтримуючи позовні вимоги лише до колишнього власника ОСОБА_1 , позивач не звернув увагу на те, що правочин, на підставі якого фізична особа ОСОБА_2 набув право власності на іпотечне майно, є чинним. Позивач не заявляв вимоги щодо визнання його недійсним та не пред`являв вимог до нового власника квартири. При цьому, рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, прямо впливатиме на права теперішнього власника спірних квартири і земельної ділянки.

Отже, належним відповідачем у такій справі повинна бути особа, право власності на майно якої оспорюється. При цьому, АТ «Райфайзен Банк Аваль» не позбавляється права звернутися до суду з відповідним позовом до власника спірного майна, застосувавши належний спосіб захисту.

При цьому, в даному випадку аналіз інших доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів вважає недоцільним, з огляду на встановлення фактів обрання позивачем неналежного способу захисту свого права та невірного пред`явлення позову до неналежного відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи те, що місцевий суд припустився помилки щодо мотивів відмови у задоволенні позовних вимог АТ "Райфайзен Банк Аваль", колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» адвоката Свиридова Ігоря Борисовича задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01 вересня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину даного рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.Б. Сало