Справа № 946/7188/19
Провадження № 2/515/96/21
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка С.В.

за участю: секретарів судового засідання Коренчук О.Е., Комерзан Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Волкогонова О.К.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Радулової Н.М.

представника третьої особи Єнакієвої Т.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо пред- мета спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області,

про визначення місця проживання дитини з батьком,

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської об- ласті суду з позовною заявою, в якій просив визначити місця проживання малолітньої динити - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1 , посилаючись на наступні обставини.

23 липня 2016 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . 18.09.2019 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області шлюб між ними був розірваний. Більшість часу дитина проживає з ним та його батьками, які являються бабусею та дідусем дитини, в належному їм на праві власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де дитина і зареєстрована. Відповідач не має власного житла, орендує квартиру. Інколи вона забирає дитину, але оскільки вона працює по змінам (у тому числі в нічний час) оператором в ТОВ «Охоронний комплекс «Придунав`я», у неї не має можливості здій- снювати в цей час догляд за дитиною, із-за чого вона відправляє сина до своєї матері, яка прожи- ває в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, яке знаходиться на відстані понад 100 км від м.Ізмаїл, звідки він його неодноразово забирав. Він вважає, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо дитини, покладені на неї діючим законодавством, оскільки неодноразово залишає дитину без свого нагляду, переклавши свої обов`язки на бабусю та дідуся. Між тим у його особистому користуванні, володінні та розпорядженні знаходиться просто- ре житло, яке утримується в належному порядку, та в якому є всі необхідні житлові та побутові умови для проживання, виховання та утримання дитини. Він офіційно працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату, не має шкідливих звичок та негативних рис характеру, які б не дозво- ляли йому гідно виконувати свої батьківські обов`язки по догляду за дитиною. Має час займатися з сином, піклуватися про нього, тобто виховувати сина в атмосфері взаємної любові та матеріа- льної забезпеченості. Зобов`язується не чинити перешкод у спілкуванні матері з сином. Тому вва- жає, що проживання дитини разом з ним буде повноцінно відповідати інтересам та гармонійному розвитку дитини.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2020 р. (а.с.62) зазначе- ну цивільну справи направлено до Татарбунарського районного суду Одеської області для розгля- ду по суті.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.03.2020 р. прийнято до роз- гляду та відкрито провадження у цій справі та призначено до судового розгляду в порядку загаль- ного позовного провадження (а.с.68).

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та відповідь на відзив під- тримали у повному обсязі. Позивач додатково зазначив, що після розірвання шлюбу дитина про- живає біля матері, але приділяти дитині увагу повинні обидва батьків. Він є відповідальною осо- бою, має стабільний заробіток, за місцем роботи характеризується позитивно, відсутні шкідливі звички, має окремо житло. Дитина відвідує дитячий садок в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, тобто, проживає з бабусею. Існують перешкоди зі сторони відповідача в спілку- ванні батька з сином. Останній раз бачив сина 16.05.2021 р., хоча намагається приїздити до дитини щомісяця. Перешкоди у спілкуванні з дитиною в телефонному режимі не існують. Своєчасно сп- лачує аліменти на утримання дитини. До адміністративної відповідальності притягувався лише раз за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, на теперішній час алкогольні напої не вживає.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що на теперішній час мешкає разом сином в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області в будинку її бать- ків. В будинку є окрема кімната для дитини та окрема для неї. У зв`язку з карантинними обмежен- нями працює дистанційно по 4 години на добу. Дитина відвідує дитячий садок, розвинутий. Вона може сама виховувати та доглядати за дитиною. Позивач сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1300 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги також не визнала, свої заперече- ння надала у відзиві, в якому посилалася на таке. Після укладення шлюбу відповідач мешкала в бу динку батьків позивача, щодо реєстрації її місця проживання у вказаному будинку було відмовле- но, посилаючись на отримання субсидії. В період шлюбу позивач не працював, зловживав алкого- льним напоями. Притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння ДТП, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки позивач не утримав сім`ю матеріально, відповідач зму- шена була працевлаштуватися оператором в ТОВ «Охорон-Сервіс-Придунав`є». Також відповідач є інвалідом 3 групи з дитинства та отримує пенсії по інвалідності. Після розірвання шлюбу між сторонами стосунки не склалися, відповідач разом з сином спочатку винаймали житло у м.Ізмаїлі, а згодом переїхала до батьків в с.Дмитрівка Татарбунарського району. Дитина забезпечена всім не обхідним для всебічного розвитку, хлопчик охайний, добре одягнений, відвідує дитячий садок, де спілкується зі своїм однолітками та гармонійно розвивається. Фінансової допомоги позивач не на- давав, аліменти на утримання дитини почав сплачувати лише після винесення Ізмаїльським міськ- районним судом судового наказу. Стосовно умов, в яких проживає позивач, то він свого власного житла не має. Проживає в літній кухні, яка розташована у дворі його батьків, яка не придатна для житла.

Представник Ізмаїльської служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та просила ухвалити рішення, враховуючи інтереси малолітньої дитини.

Заслухавши пояснення та доводи сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.11) підтверджується, що 23.07.2016 р. між сторонами у справі Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 395, після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ».

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.12).

З довідки про доходи від 02.09.2019 р. (а.с.14) слідує, що ОСОБА_1 працює в ТОВ «Ізмаїл- Трансбалктермінал» на посаді електрогазозварника, та дохід його у період з березень по серпень 2019 року становить 23550,40 грн.

За місцем роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно, що слідує з характеристики виданої ТОВ «Ізмаїл-Трансбалктермиінал» від 02.09.2019 р. (а.с.15).

18.09.2019 р. рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 поновлено дошлюбне прі звище « ОСОБА_2 » (а.с.23).

Згідно копії ІD-картки за № НОМЕР_3 (а.с.42), відповідач народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Дмит- рівка Татарбунарського району Одеської області.

Як видно з довідки КЗ «Дмитрівський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Ромашка» (а.с.45), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахований до дитячого садку з 27.03.2019 р. та по сьогоднішній день відвідує його.

Довідкою «Ізмаїльського міського центру первинно медико-санітарної допомоги» від 13.11. 2019 р. (а.с.51) підтверджується, що ОСОБА_1 впродовж поточного року звертався за лікарсь- кою допомогою для свого сина ОСОБА_4 . На прийомі у педіатра дитина була з батьком.

Як вбачається з копії акту обстеження умов проживання від 01.11.2019 р. (а.с.92), позивач про- живає за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання задовільні, в кімнатах чисто, прибрано. Батько з дитиною зареєстровані за вказаною адресою, у дитини є спаль- не ліжко, ігровий куточок. Дитина проживає по черзі то з матір`ю то з батьком.

Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.10.2019 р. (а.с.93) слідує, що відповідач проживала по АДРЕСА_2 . Умови проживання задовільні, мати з дитиною проживають у винайманому житлі, в квартирі є не- обхідні меблі та побутова техніка, умови відповідають санітарних нормам. Мати займається вихо- ванням та утриманням дитини належним чином.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області від 20.11.2019 р. (а.с.94-95), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визна- чити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 дійсно працювала на посаді диспетчера в ТОВ «Охорона-Сервіс-Придунав`є» з 16. 03.2018 р. по 04.04.2020 р., що підтверджується довідкою, виданою ТОВ «Охорона-Сервіс-При- дунав`є» (а.с.109).

За місцем роботи та проживання ОСОБА_2 , 1996 р. народження, характеризується позитивно (а.с.110, 142).

Копією посвідчення серії НОМЕР_4 від 19.11.2014 р. (а.с.112) підтверджується, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи з дитинства.

Судовим наказом Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2019 р.(а.с.113) з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утриман- ня дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не ме- нше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, тобто до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З довідки Комунального дошкільного навчального закладу комбінованого типу ясла-садок № 32 «Барвінок» Ізмаїльської міської ради Одеської області від 07.08.2020 р. (а.с.123) вбачається, що ОСОБА_4 , 2016 р. народження, відвідував дитячий садок № 32 «Барвінок» з 22.08.2019 р. і на час видання довідки. Вихованням дитини займається батько дитини ОСОБА_1 , дитина завжди охайна, батько хлопчика відповідальний, добросовісний. Приводить та забирає дитину з дитячого садка завжди батько.

Довідками Дмитрівської сільської ради за №№ 794-796 (а.с.136, 137, 138) підтверджується, що ОСОБА_2 , 1996 р. народження, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_3 . До складу її сім`ї входять: син - ОСОБА_4 , 2016 р. народження, батьки - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та брат - ОСОБА_13 , 2005 р. на- родження.

З копії технічного паспорту, виготовленого Татарбунарським БТІ за станом на 27.01.2014 р. (а. с.146-150), слідує, що ОСОБА_12 замовлено технічну документацію на житловий будинок по АДРЕСА_3.

Згідно довідки ТОВ «Охорона-Сервіс-Придунав`є» від 11.01.2021 р. (а.с.186), ОСОБА_2 пра- цює на посаді бухгалтера в умовах неповного робочого часу з 10.11.2020 р. по теперішній час.

Як видно з листа виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області від 03.12. 2020 р. (а.с.188), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований в КЗ ясла-садок № 32 «Барвінок» з 22.08.2019 р., але з 21.12.2019 р по 30.11.2020 р. вказаний заклад не відвідував.

З листа КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.10.2020 р. (а.с.191) вбачається, що власниками житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 є: ОСОБА_14 (1/8 частка), ОСОБА_15 (1/8 частка), ОСОБА_16 (1/8 частка), ОСОБА_17 , (1/8 частка), ОСОБА_1 (1/8 частка), ОСОБА_18 (1/8 ча- стка), ОСОБА_19 (1/8 частка) та ОСОБА_20 (1/8 частка) на підставі свідоцтва про паво власності на нерухоме майно № 647 від 09.06.2009 р.

В силу ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ст.3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 р., у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, ква- ртира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповід- ному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Як визначено ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опі- куна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона про- живає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за зго- дою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживаю- ть вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забез- печене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснен- ня обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

За приписами ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у ви- хованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рі- шення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його неді- йсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дити- ни, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ч.3 ст.151 СК України, батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В силу ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків ма- ють ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть зді йснюватися всупереч інтересам дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Пи- тання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтере- сів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Як передбачено ч.3 ст.157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права пере- шкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихо- ванні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11. 1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону Укра- їни «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначе- ння місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкрет- ній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагопо- лучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокій- ному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12. 2006 р., заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до най- важливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтере- сами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав ди- тини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спіл- кування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17.10.2018 р. у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 р. у справі № 6-2445цс16 та від 12.07.2017 р. у справі № 6-564цс17, що- до застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме, ст.161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини сто- совно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів ди- тини в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р.

Суд погоджується із доводами позову про те, що позивач як батько дитини належно і в доста- тній мірі піклується про дитину, належно виконує батьківські обов`язки, спроможний забезпечити дитину належними житлово-побутовими умовами, за матеріальним станом спроможний забезпе- чити утримання, виховання і розвиток дитини на належному рівні.

Однак, під час розгляду справи встановлено, що мати дитини також у достатній мірі спроможна забезпечити такі ж потреби дитини на належному рівні. При цьому в судовому засіданні мати ди- тини переконливо довела своє відповідальне ставлення до забезпечення гармонійного розвитку ди тини, створенню належних житлово-побутових умов, тому суд вважає доведеним належне вико- нання нею своїх материнських обов`язків, виявлення турботи про дитину та опіки. В судовому за- діданні суду не повідомлено даних про наявність виключних обставин, які б виправдовували роз- лучення дитини із матір`ю, негативно характеризуючих даних про відповідача у цьому спорі не здобуто.

Обидві сторони мають постійні місця проживання та роботи, офіційні джерела доходу, позити- вно характеризуються, мають міцні соціальні зв`язки.

За таких обставин, з матеріалів справи вбачається майже однакове становище матері та батька щодо дотримання умов для визначення місця проживання дитини.

Разом з тим, в найкращих інтересах дитини суд вважає недоцільним розлучення дитини із ма- тір`ю з огляду на вік і стать дитини.

Таким чином, з огляду на сукупність встановлених під час судового розгляду обставин, в най- кращих інтересах дитини, суд вважає доцільним залишити дитину проживати із матір`ю.

Суд вважає, що заявлений позов про визначення місця проживання дитини не в повній мірі уз- годжується із інтересами неповнолітньої дитини, оскільки висновком, на підставі якого було прий- нято рішення органом опіки та піклування Ізмаїльської міської ради, встановлено доцільність про- живання дитини саме разом з матір`ю.

Дотримуючись рівності сторін, щодо місця проживання дитини, суд вважає не обґрунтованими позовні вимоги, так як перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона поси- лається як на підставі свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, можливість створення матір`ю дитини належних умов для її вихо- вання, її більшу турботу і увагу до дитини, відсутність виняткових обставин, які б обумовлювали необхідність розлучення дитини з її матір`ю, враховуючи рішення виконавчого комітету Ізмаїльсь- кої міської ради Одеської області, виходячи із найвищих інтересів дитини, оцінивши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 141, 150-152, 155, 157, 161 СК України, ст.ст.76- 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя осо ба, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області, про визначення місця проживання дитини з батьком.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено 07.06.2021 р., а повний текст рішенням ви готовлено 11.06.2021 р.

Суддя Тимошенко С.В.