ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7325/21 Справа № 176/722/21 Суддя у 1-й інстанції - Волчек Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Усик А.Д.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кандрашина Костянтина Валентиновича на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жовтоводський водоканал» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів ,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Жовтоводський водоканал» ДОР, у якому просила суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 33723,72 грн., судові витрати та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 18 листопада 2020 року нею помилково було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 33 723,72 грн. на банківський рахунок відповідача. 03.03.2021 року вона звернулась до відповідача із заявою про повернення перерахованих коштів, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що цими коштами позивач оплатила рахунок №5589 від 18.11.2020 року, який було виставлено їй за виявлене водокористування, а тому у підприємства були всі підстави для проведення нарахування та прийняття оплати. Однак, позивач вважає, що така відмова підприємства у поверненні помилково переказаних грошових коштів є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки на час нарахування їй оплати за водокористування договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення між нею та КП «ЖВК ДОР» укладено не було. Крім того, нею не був підписаний акт передачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №5589 від 18.11.2020 року, оскільки послуги з надання централізованого водопостачання та водовідведення їй не надавалися.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Жовтоводський водоканал» ДОР про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач через адвоката звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду, як законне та обгрунтоване, залишити без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до дубліката квитанції №0.4.1 від 18.11.2020 року ОСОБА_1 перерахувала на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 33723,72 грн. В графі «призначення платежу» зазначено рахунок номер 5589 від 18.11.2020 року. /а.с.5/

Відповідно до акту передачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), підписаного сторонами, замовник ФО ОСОБА_1 та КП «ЖВК`ДОР» склали даний акт про те, що в листопаді 2020р. виконавець передав, а замовник прийняв послуги з централізованого водопостачання 678 кубічних метрів на загальну суму 13980,36 грн., послуги централізованого водовідведення 678 кубічних метрів на загальну суму 14122,74 грн. Загальна вартість робіт з ПДВ 33723,72 грн.

На вказану суму відповідачем позивачці було виставлено рахунок №5589 від 18.11.2020 року, який остання і оплатила 18.11.2020 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що нею помилково було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 33723,72 грн. на банківський рахунок відповідача. Крім того, нею не був підписаний акт передачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №5589 від 18.11.2020 року, оскільки послуги з надання централізованого водопостачання та водовідведення їй не надавалися.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перерахувала відповідачу суму не помилково, а відповідно до виставленого рахунку. Тобто у відповідача були підстави для проведення такого нарахування та прийняття оплати, а позивачем при сплаті рахунку самостійно визначено призначення платежу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Так, матеріалами справи встановлено, що 04.11.2020 року за адресою вул. Першотравнева, буд. 2В у м. Жовті Води представником КП «ЖВК`ДОР» за участю приватного підприємця ОСОБА_2 було складено акт про виявлення самовільного підключення споживача до мережі централізованої каналізації.

12 листопада 2020 року комісією у складі представників КП «ЖВК «ДОР» було зафіксовано самовільне приєднання споживача до мережі централізованого водовідведення за адресою АДРЕСА_1 , про що складено акт у присутності особи ОСОБА_3 .

На підставі п.п.3.2, 3.3, 4.2 «Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затверджених наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. за №190, виявлене водокористування було кваліфіковане як безоблікове та проведено нарахування за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією повним перерізом протягом 24 годин на добу, що становило 33723,72 грн. Рахунок №5589 від 18.11.2020 року на вказану суму було виставлено підприємством на підставі акту про порушення Правил від 12.11.2020 року та на підставі акту виконаних робіт від 18.11.2020 року між КП «ЖВК`ДОР» та фізичною особою ОСОБА_1 .

Відповідно до акту передачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), підписаного сторонами, замовник ФО ОСОБА_1 та КП «ЖВК`ДОР» склали даний акт про те, що в листопаді 2020р. виконавець передав, а замовник прийняв послуги з централізованого водопостачання 678 кубічних метрів на загальну суму 13980,36 грн., послуги централізованого водовідведення 678 кубічних метрів на загальну суму 14122,74 грн. Загальна вартість робіт з ПДВ 33723,72 грн.

Відповідно до дубліката квитанції №0.4.1 від 18.11.2020 року ОСОБА_1 перерахувала Комунальному підприємству «Жовтоводський водоканал» ДОР грошові кошти у сумі 33723,72 грн. В графі «призначення платежу» зазначено рахунок номер 5589 від 18.11.2020 року. /а.с.5/

Станом на сьогодні відносити між сторонами врегульовані договором про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, укладеним 05.02.2021 року за №10-1/2918.

Наведені обставини та норми матеріального закону свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів, оскільки відсутні об`єктивні умови виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, визначені законом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем добровільно, із зазначенням призначення платежу, було внесено на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 33723,72 грн. за рахунок номер 5589 від 18.11.2020 року.

Посилання апелянта на те, що споживачем послуг відповідача була інша особа, у звязку з чим висновок суду є помилковим, колегією суддів не приймається до уваги з огляду на те, що відповідно до акту передачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), підписаного сторонами, замовник ФО ОСОБА_1 та КП «ЖВК`ДОР» склали даний акт про те, що в листопаді 2020р. виконавець передав, а замовник прийняв послуги з централізованого водопостачання 678 кубічних метрів на загальну суму 13980,36 грн., послуги централізованого водовідведення 678 кубічних метрів на загальну суму 14122,74 грн. Загальна вартість робіт з ПДВ 33723,72 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не підписувався указаний акт не знайшли свого підтвердження протягом розгляду справи. При цьому апеляційний суд не вбачає підстав для призначення у справі почеркознавчої експертизи, оскільки обставини справи підтверджуються іншими наявними у матеріалах справи доказами, яким дано належну правову оцінку у сукупності.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з нарахуванням їй до сплати суми 33723,72 грн., які не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, які позивач сплатила добровільно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно вирішено спір по суті, з дотриманням норм процесуального прав та правильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кандрашина Костянтина Валентиновича залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення лише у випадках, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида