Дата документу 26.05.2021 Справа № 554/9489/20
Провадження № 2/554/852/2021
26 травня 2021 року місто Полтава
Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ», ОСОБА_5 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації,
12.10.2020 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ», ОСОБА_5 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 22.03.2019 року на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_3 було розміщене повідомлення у вигляді, доступному для ознайомлення для необмеженого кола осіб, автором якої є сам ОСОБА_3 (на сторінці за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту, яка містить недостовірну інформацію: «... Підпал автомобіля головного редактора і фактичного власника полтавської газети «Останній бастіон» ОСОБА_6 є не результатом його так званої журналістської діяльності, а наслідком бандитських розбірок. Кримінальне минуле цієї людини є загальновідомим. Він був судимий, неодноразово перебував у розшуку, замішаний в безлічі кримінальних справ щодо вимагання, підробки документів, рейдерства, крадіжок і махінацій з газовим конденсатом і нафтовою сировиною. У 1999 році навіть було гучне вбивство, проте через кілька років справу закрили. Тоді при розбірках ОСОБА_7 застрелив людину, сховався в Росії, повернувся через кілька років із заявою, що це була самооборона. Чому ОСОБА_7 вдалося уникнути покарання? Це повинні розслідувати правоохоронні органи! Сьогодні Сікалов позиціонує себе, як активного борця з корупцією і громадського діяча. Але ця людина не має жодного права називатися журналістом! І не має права прикривати такою професією свою злочинну діяльність ОСОБА_8 ». Крім того, повідомлення аналогічного змісту було розміщено також на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_2 .
22.03.2019 року о 21 годині 37 хвилин на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням : ІНФОРМАЦІЯ_2 (в свою чергу «АНТИКОР» є національним антикорупційним порталом для висвітлення рейдерських захоплень підприємств та корупції в органах влади), де ймовірним власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 а також має відношення до створення та функціонування даного веб¬сайту є ОСОБА_5 , була опублікована стаття під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », наступного змісту: «... Поджог автомобиля главного редактора и фактического владельца полтавской газеты «Последний бастион» Геннадия Сикалова является не результатом его журналистской деятельности, а следствием бандитских разборок. Неизвестные сожгли автомобиль Геннадия Сикалова. Но я далек от мысли, что это связано с его так называемой журналистской деятельностью. Ведь он лишь прикрывается редакторским удостоверением, в то время, как совершает преступления», - сказал он. По словам С.Чередниченко, общеизвестна информация об уголовном прошлом ОСОБА_9 и его заключении в 1992 году. Этот человек неоднократно был в розыске, замешан в массе уголовных дел относительно вымогательства, подлога, рейдерства, воровства и махинаций с газовым конденсатом и нефтяным сырьем. В 1999 году даже было громкое убийство, однако через несколько лет дело было закрыто. Почему Сикалову удалось избежать наказания? Это должны расследовать правоохранительные органы!», - подчеркнул он...». Политик добавил, что на сегодня Г.Сикалов позиционирует себя, как активного борца с коррупцией и общественного деятеля. «Такой человек не имеет никакого права называться журналистом! И не имеет права прикрывать этой профессией свою преступную деятельность», - подытожил он. Прошу суд звернути увагу на фразу, яка міститься в даній статті: а саме: «...Об этом глава Полтавской областной организации Социалистической партии ОСОБА_10 написал на своей странице в соцсети Facebook...».
Крім того, 22.03.2019 року о 21 годині 56 хвилин на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 була опублікована стаття під назвою: «...Підпал автомобіля головного редактора видання «Останній бастіон», - це результат бандитських розборок, переконаний ОСОБА_11 », наступного змісту: «...Підпал автомобіля головного редактора і фактичного власника полтавської газети «Останній бастіон» ОСОБА_6 є не результатом його журналістської діяльності, а наслідком бандитських розбірок.
Про це глава Полтавської обласної організації Соціалістичної партії України ОСОБА_12 написав на своїй сторінці в соцмережі Facebook. Про це передає Антикор. «Невідомі спалили автомобіль ОСОБА_6 . Але я далекий від думки, що це пов`язано з його так званою журналістською діяльністю. Адже він лише прикривається редакторським посвідченням, в той час, як скоює злочини»,- сказав він. За словами ОСОБА_13 , інформація про кримінальне минуле ОСОБА_14 і його ув`язнення в 1992 році є загальновідомою. «Ця людина неодноразово була в розшуку, він замішаний в безлічі кримінальних справ щодо вимагання, підробки документів, рейдерства, крадіжок і махінацій з газовим конденсатом і нафтовою сировиною. У1999 році навіть було гучне вбивство, проте через кілька років справа була закрита. Тоді при розбірках ОСОБА_7 застрелив людину, сховався в Росії, повернувся через кілька років із заявою, що це була самооборона. Чому ОСОБА_7 вдалося уникнути покарання? Це повинні розслідувати правоохоронні органи!», - підкреслив він. Політик додав, що на сьогодні ОСОБА_15 позиціонує себе, як активного борця з корупцією і громадського діяча. «Ця людина не має жодного права називатися журналістом! І не має права прикривати цією професією свою злочинну діяльність», - підсумував він. У даній статті міститься посилання саме на ОСОБА_2 та на персональну сторінку ОСОБА_2 в соціальній мережі «Facebook», яка на даний час є недоступною.
Власником доменного ім`я ІНФОРМАЦІЯ_6 , яким адресується веб - сайт: ІНФОРМАЦІЯ_6 та на якому розміщена недостовірна інформація зареєстровано на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , а реєстратором доменного імені (znaj.ua) є ТОВ «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ».
Позивач вважає, що поширена у наведених вище статтях інформація є недостовірною, містить ряд висловів, якими автор характеризує його з негативної сторони, які мають образливий характер та висловлені в брутальній формі, що принижують його честь та гідність. Унаслідок поширення вищевказаної інформації мало порушення особистого немайнового права позивача на повагу до гідності і честі, та на недоторканість ділової репутації, оскільки така інформація спотворила та принизила оцінку його діяльності з боку громадськості та суспільства та породила сумніви щодо дотримання ним моральних та правових норм.
Крім того, указаними діями відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивачу була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 100 000,00 грн. та просить стягнути на його користь.
Зазначені обставини змусили позивача звернутися до суду.
Ухвалою суду від 13.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження на 04.11.2020, зобов`язано відповідачів надати відзив на позовну заяву.
10.11.2020 представником товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ» наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив у їх задоволенні відмовити з огляду на те, що товариство «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ» лише надає послуги, що необхідні для технічного забезпечення делегування імені в частині ієрархічного адресного простору мережі Інтернет і інтересах реєстранта. Створення сайту та розміщення на ньому інформації відноситься до процесу використання доменного імені, а не до його реєстрації. Також представник відповідача наголошує, що ТОВ «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ» не розміщувало зазначену в позові інформацію.
Ухвалою суду від 03.02.2021 закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.03.2021 року.
19.05.2021 року позивач надав суду заяву про відмову від позову в частині позовних вимог до одного з відповідачів - ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 26.05.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації, закрито. Крім того, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1093,04 грн., витрати пов`язані з витребуванням доказів в суді першої інстанції в сумі 616,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн., всього 3709,04 грн.
Позивач у судове засідання не з`явився, його представник надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Інші відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.
Ураховуючи викладене та те, що представник позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суддя ухвалила провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя дійшла висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Суддею встановлено, що 22.03.2019 року на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_3 було розміщене повідомлення у вигляді, доступному для ознайомлення для необмеженого кола осіб, автором якої є сам ОСОБА_3 (на сторінці за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 наступного змісту, яка містить недостовірну інформацію: «... Підпал автомобіля головного редактора і фактичного власника полтавської газети «Останній бастіон» ОСОБА_6 є не результатом його так званої журналістської діяльності, а наслідком бандитських розбірок. Кримінальне минуле цієї людини є загальновідомим. Він був судимий, неодноразово перебував у розшуку, замішаний в безлічі кримінальних справ щодо вимагання, підробки документів, рейдерства, крадіжок і махінацій з газовим конденсатом і нафтовою сировиною. У 1999 році навіть було гучне вбивство, проте через кілька років справу закрили. Тоді при розбірках ОСОБА_7 застрелив людину, сховався в Росії, повернувся через кілька років із заявою, що це була самооборона. Чому ОСОБА_7 вдалося уникнути покарання? Це повинні розслідувати правоохоронні органи! Сьогодні Сікалов позиціонує себе, як активного борця з корупцією і громадського діяча. Але ця людина не має жодного права називатися журналістом! І не має права прикривати такою професією свою злочинну діяльність ОСОБА_8 ».
Повідомлення аналогічного змісту було розміщено також на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_2 .
22.03.2019 року о 21 годині 37 хвилин на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням : ІНФОРМАЦІЯ_2 (в свою чергу «АНТИКОР» є національним антикорупційним порталом для висвітлення рейдерських захоплень підприємств та корупції в органах влади), де ймовірним власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_3 а також має відношення до створення та функціонування даного веб¬сайту є ОСОБА_5 , була опублікована стаття під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », наступного змісту: «... Поджог автомобиля главного редактора и фактического владельца полтавской газеты «Последний бастион» Геннадия Сикалова является не результатом его журналистской деятельности, а следствием бандитских разборок. Неизвестные сожгли автомобиль Геннадия Сикалова. Но я далек от мысли, что это связано с его так называемой журналистской деятельностью. Ведь он лишь прикрывается редакторским удостоверением, в то время, как совершает преступления», - сказал он. По словам С.Чередниченко, общеизвестна информация об уголовном прошлом ОСОБА_9 и его заключении в 1992 году. Этот человек неоднократно был в розыске, замешан в массе уголовных дел относительно вымогательства, подлога, рейдерства, воровства и махинаций с газовым конденсатом и нефтяным сырьем. В 1999 году даже было громкое убийство, однако через несколько лет дело было закрыто. Почему Сикалову удалось избежать наказания? Это должны расследовать правоохранительные органы!», - подчеркнул он...». Политик добавил, что на сегодня Г.Сикалов позиционирует себя, как активного борца с коррупцией и общественного деятеля. «Такой человек не имеет никакого права называться журналистом! И не имеет права прикрывать этой профессией свою преступную деятельность», - подытожил он. Прошу суд звернути увагу на фразу, яка міститься в даній статті: а саме: «...Об этом глава Полтавской областной организации Социалистической партии ОСОБА_10 написал на своей странице в соцсети Facebook...».
Крім того, 22.03.2019 року о 21 годині 56 хвилин на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 була опублікована стаття під назвою: «...Підпал автомобіля головного редактора видання «Останній бастіон», - це результат бандитських розборок, переконаний ОСОБА_11 », наступного змісту: «...Підпал автомобіля головного редактора і фактичного власника полтавської газети «Останній бастіон» ОСОБА_6 є не результатом його журналістської діяльності, а наслідком бандитських розбірок.
Про це глава Полтавської обласної організації Соціалістичної партії України ОСОБА_12 написав на своїй сторінці в соцмережі Facebook. Про це передає Антикор. «Невідомі спалили автомобіль ОСОБА_6 . Але я далекий від думки, що це пов`язано з його так званою журналістською діяльністю. Адже він лише прикривається редакторським посвідченням, в той час, як скоює злочини»,- сказав він. За словами ОСОБА_13 , інформація про кримінальне минуле ОСОБА_14 і його ув`язнення в 1992 році є загальновідомою. «Ця людина неодноразово була в розшуку, він замішаний в безлічі кримінальних справ щодо вимагання, підробки документів, рейдерства, крадіжок і махінацій з газовим конденсатом і нафтовою сировиною. У 1999 році навіть було гучне вбивство, проте через кілька років справа була закрита. Тоді при розбірках ОСОБА_7 застрелив людину, сховався в Росії, повернувся через кілька років із заявою, що це була самооборона. Чому ОСОБА_7 вдалося уникнути покарання? Це повинні розслідувати правоохоронні органи!», - підкреслив він. Політик додав, що на сьогодні ОСОБА_15 позиціонує себе, як активного борця з корупцією і громадського діяча. «Ця людина не має жодного права називатися журналістом! І не має права прикривати цією професією свою злочинну діяльність», - підсумував він.
У даній статті міститься посилання на ОСОБА_2 та на персональну сторінку ОСОБА_2 в соціальній мережі «Facebook», яка на даний час є недоступною.
На думку сторони позивача, викладена у вказаних статтях інформація, є недостовірною та такою, що принижує особисту його честь, гідність та ділову репутацію, оскільки призвела до негативної соціальної оцінки особистості позивача в очах оточуючих, так як є в загальному доступі.
Власником доменного ім`я znaj.ua, яким адресується веб - сайт: ІНФОРМАЦІЯ_6 та на якому розміщена недостовірна інформація зареєстровано на підставі Свідоцтва на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , а реєстратором доменного імені (znaj.ua) є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ», про що свідчить заява від 17.08.2020 року, роздруківка із сайту ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет «Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес», квитанція про відправлення заяви, рахунок на оплату роздруківка із електронної пошти про підтвердження оплати, квитанція про сплату та довідка з відомостями про власника веб- сайту №222/2020 -Д від 07.09.2020 року.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» власником веб сайту є особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.
Отже, належними відповідачами у справі, щодо яких заявляється вимога про видалення недостовірної інформації є власники веб- сайту або реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, а саме: ОСОБА_5 , а також ОСОБА_4 та ТОВ «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ».
Конституцією кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ч. 4 ст. 32 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Цивільного кодексу України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими гл.3 цього кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до ст. ст. 297, 299 ЦК кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.
Під діловою репутацією особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.
Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Негативною необхідно вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.
Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.
Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до п.2 ст.10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 6.10.2015).
Суд враховує правову позицію ЄСПЛ щодо різниці між поняттями «оціночне судження» та «факти». Так, у п.39 рішення ЄСПЛ від 28.03.2013 у справі «Нова Газета» і Бородянський проти Росії» вказано, що правдивість оціночних суджень не піддається доведенню і їх потрібно відрізняти від фактів, існування яких може бути доведено. У п.75 рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі «Фельдек проти Словаччини» суд зазначив, що на відміну від оціночних суджень, реальність фактів можна довести.
У ч. 2 ст. 302 ЦК передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності.
Аналіз чинного законодавства дає підстави стверджувати про існування презумпції неправдивості відомостей, які завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації, а тому обов`язок доведення правдивості такої інформації покладається на особу, яка таку інформацію поширила.
Наведена інформація стосується певної фактичної поведінки позивача, наявність якої позивач заперечує. Відповідач зміст своїх висловлювань не розцінював як оціночні судження, а наполягав на правдивості фактів, висловленим ним на його персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook».
Отже, підстав вважати, що факти, викладені 22.03.2019 на веб-сайті, та факти, викладені відповідачем ОСОБА_2 на своїй персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» щодо поведінки (дій) позивача, є оціночними судженнями, немає.
Відповідно до ст.277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній практиці ЄСПЛ при тлумаченні ст.10 конвенції.
Проте у спірному випадку конкретні факти поведінки (дій) позивача, викладені на веб-сайті та на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» можливо перевірити, і достовірність таких повідомлених фактів мають довести насамперед відповідачі.
Також на підставі ст.141 ЦПК з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 5465,20 грн. та витрати, пов`язані з витребуванням доказів в суді першої інстанції в розмірі 3080,00 грн. з урахуванням стягнутих витрат з ОСОБА_3 .
Керуючись ст. ст. 32, 201, 275, 277, 297, 299, 302 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, суддя
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ», ОСОБА_5 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації, - задовольнити.
Визнати такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію відомості стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у повідомленні, яке опубліковане ОСОБА_2 на своїй персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» наступного змісту: «... Підпал автомобіля головного редактора і фактичного власника полтавської газети «Останній бастіон» ОСОБА_6 є не результатом його так званої журналістської діяльності, а наслідком бандитських розбірок. Кримінальне минуле цієї людини є загальновідомим. Він був судимий, неодноразово перебував у розшуку, замішаний в безлічі кримінальних справ щодо вимагання, підробки документів, рейдерства, крадіжок і махінацій з газовим конденсатом і нафтовою сировиною. У 1999 році навіть було гучне вбивство, проте через кілька років справу закрили. Тоді при розбірках ОСОБА_7 застрелив людину, сховався в Росії, повернувся через кілька років із заявою, що це була самооборона. Чому ОСОБА_7 вдалося уникнути покарання? Це повинні розслідувати правоохоронні органи!. Сьогодні ОСОБА_7 позиціонує себе, активного борця з корупцією і громадського діяча. Але ця людина не має жодного права називатися журналістом! І не має права прикривати такою професією свою злочинну діяльність ОСОБА_8 », та зобов`язати ОСОБА_2 в якості спростування помістити у себе на персональній сторінці в соціальній мережі «Facebook» текст резолютивної частини рішення суду в 15-ти денний термін після набрання рішенням законної сили без будь-яких особистих або інших коментарів.
Зобов`язати ОСОБА_5 видалити статтю, яка міститься на веб-сайті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 за наступним посиланням : ІНФОРМАЦІЯ_10 - ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_11 », - это результат бандитских разборок, убежден Чередниченко...».
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , моральну школу в розмірі 50 000, 00 гривень.
Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін:
1.Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
2.Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.
3.Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий.
4.Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРНЕТ ІНВЕСТ», м. Київ, Новопечерський провулок, 3, к.2, офіс 9, РНОКПП невідомий.
5. Відповідач: ОСОБА_5 , АДРЕСА_4 .
Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко