ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року

м.Суми

Справа №577/2365/20

Номер провадження 22-ц/816/296/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2020 року в складі судді Буток Т.А., ухваленого у м. Конотопі, -

в с т а н о в и в :

06 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі Ощадбанк) про зняття арешту із заробітної плати на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ № 10018/0108 філії Сумське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у рамках виконавчого провадження № 60132611 щодо стягнення на користь Акціонерного товариства «Перший міжнародний Банк» 47801,36 грн 23 квітня 2020 року приватним виконавцем арештовано кошти заявниці, зокрема і на картковому рахунку № НОМЕР_1 із заробітною платою. На думку позивачки, арешт зарплатного рахунку порушує її законні права та інтереси, оскільки заблоковані кошти є єдиним доходом, які вона не може отримати. Вважає, що банк не мав законних підстав накладати арешт на всі без виключення кошти, у тому числі і заробітну плату.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2020 рокупозов ОСОБА_1 задоволено.

Знято арешт із заробітної плати ОСОБА_1 , яка міститься на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в Ощадбанку.

Стягнуто з Ощадбанку на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору.

В апеляційній скарзі Ощадбанк просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У скарзі зазначається, що відповідач не має повноважень щодо зняття арешту з рахунку позивачки, тобто є неналежним відповідачем у справі і прав заявниці не порушував.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Солдатенка А.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 23 квітня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржниці ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення, а також з урахуванням виконавчого збору, винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження на загальну суму 48468,76 грн (а.с. 9).

Кошти на рахунку ОСОБА_1 арештовано у зв`язку з виконанням виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з боржниці на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 47801,36 грн.

Довідкою Ощадбанку № 278 від 11 червня 2020 року підтверджується, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 для зарахування заробітної плати. За період з 01 грудня 2019 року по 10 червня 2020 року на вказаний рахунок зараховувалась заробітна плата. Крім того, по даному рахунку проводились операції надходження переказів (а.с. 10-14).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що арешт рахунку, який використовується для виплати заробітної плати, порушує право власності заявниці, яку фактично позбавлено права розпоряджатися своєю заробітною платою на власний розсуд. Відтак, суд вважав, що право позивачки підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог.

Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 мотивувала пред`явлення позову саме до Ощадбанку неможливістю користуватись банківським рахунком, арештованим приватним виконавцем, проте не вказала яким чином відповідач порушив її права як боржниці у виконавчому провадженні, де стягувачем є особа, не залучена до участі у даній справі. Тобто позивачка не обґрунтувала сам факт існування спору з Ощадбанком.

Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст. 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-ХІУ "Про виконавче провадження" у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року N 2677-УІ).

Проте, Ощадбанк не має повноважень на зняття арешту з коштів на банківському рахунку позивачки, який був накладений приватним виконавцем в інтересах стягувача, який, як зазначалось, до участі у даній справі не залучався.

Відтак, в порушення вимог процесуального закону суд першої інстанції не визначив суб`єктний склад спору, оскільки не звернув увагу, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, і не роз`яснив позивачці право на заміну первісного відповідача належним відповідачем чи залучення останнього як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та наслідки не вчинення цих процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що рахунок ОСОБА_1 віднесений до рахунків зі спеціальним режимом використання або є рахунком, призначеним для зарахування виключно заробітної плати.

Крім того, згідно зі ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 9.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р., з наступними змінами та доповненнями, арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Згідно з п. 9.4 вказаної Інструкції банк, у якому відкрито рахунок/рахунки клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів.

Відтак, оскільки у Ощадбанку були відсутні законні підстави для повернення постанови приватного виконавця без виконання, тобто банк мав обов`язок виконати постанову про арешт коштів боржниці, а тому права та інтереси позивачки відповідачем не порушені.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що незгода боржника з прийнятими приватним виконавцем рішеннями є предметом їх оскарження у порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Таким чином, зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, оскільки суд першої інстанції вирішив спір по суті та задовольнив позов, у той час як позов, пред`явлений до Ощадбанку, який не має відповідати за позовом, тобто до неналежного відповідача, в зв`язку з чим, саме з цих підстав, позов не підлягає задоволенню.

За вказаних вище обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявленої до неналежного відповідача вимоги.

На підставі ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.

Оскільки у задоволенні позовних вимог апеляційний суд відмовляє, тому понесені Ощадбанком судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1261,20 грн підлягають компенсації за рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2020 року скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про зняття арешту із заробітної плати на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ТВБВ № 10018/0108 філії Сумське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк», відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1261 грн 20 коп. судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко