ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1163/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Бебі В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.
До початку судового засідання позивач ОСОБА_1 вимоги позову підтримав, просив його задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, з березня 2017 року вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, термін на примирення призначати не потрібно.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена судом належним чином (а.с.18-19), направивши до суду відзив на позовну заяву, яким фактично визнала позов, однак повідомила, що в грудні 1999 року вона познайомилась з позивачем, а з вересня 2000 року сторони почали проживати разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , вести спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, хоча формально ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі зі своїм чоловіком, який помер в 2003 році. У 2005 році сторони продали вказану квартиру і придбали спільно будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку. Будинок ними був спільно відремонтований, придбані нові меблі, після чого сторони разом з донькою відповідача від першого шлюбу переїхали проживати в ньому. В подальшому на першому поверсі будинку сторони облаштували перукарню, в якій відповідач працювала майстром і у вересні 2007 року був зареєстрований шлюб. В березні 2017 року стосунки між позивачем та відповідачем погіршились і 24.03.2018 року після чергової сварки позивач вигнав з будинку відповідача та родину доньки відповідача від першого шлюбу, які переїхали до місця реєстрації відповідача в м. Києві для подальшого проживання. Вважає, що термін на примирення призначати непотрібно (а.с.20-21).
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
За правилами ч.2, ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Як встановлено судом, в грудні 1999 року вона познайомилась з позивачем, а з вересня 2000 року сторони почали проживати разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 , вести спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, хоча формально ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі зі своїм чоловіком, який помер в 2003 році. У 2005 році сторони продали вказану квартиру і придбали спільно будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку. Будинок ними був спільно відремонтований, придбані нові меблі, після чого сторони разом з донькою відповідача від першого шлюбу переїхали проживати в ньому. В подальшому на першому поверсі будинку сторони облаштували перукарню, в якій відповідач працювала майстром і у вересні 2007 року був зареєстрований шлюб. В березні 2017 року стосунки між позивачем та відповідачем погіршились і 24.03.2018 року після чергової сварки позивач вигнав з будинку відповідача та родину доньки відповідача від першого шлюбу, які переїхали до місця реєстрації відповідача в м. Києві для подальшого проживання. Вказані обставини містяться у відзиві на позовну заяву відповідача (а.с.20-21), копія якого була направлена нею позивачу 4.06.2021 року о 15:04:42, що підтверджується фіскальним чеком АТ „Укрпошта" (а.с.22). Оскільки на день розгляду даної справи позивач не направив судові відповідь на відзив з незгодою або запереченням на вказані обставини, тому суд вважає, що він погодився зі змістом зазначеного відзиву.
12.09.2007 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис №36. Від зареєстрованого шлюбу сторони спільних дітей не мають.
Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, з 24 березня 2018 року вони проживають окремо, з березня 2017 року не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини.
Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як судом встановлено, що будь-які відносини між ними припинені і сторони категорично наполягали на розірванні шлюбу.
Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 223; 141; 258-259; 263-265; 282 ЦПК України, на підставі ч.1, ст.51 Конституції України, ст.3; 110-112 СК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",суд
Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області 12.09.2007 року, актовий запис №36 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.
Після розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - ОСОБА_1 ; їй - ОСОБА_2 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :