ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Чернівці Справа № 725/2621/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанська Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Собчук І.Ю.,

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут»,

боржник: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою адвоката Головача Олександра Олександровича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Іщенко І.В., -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за природній газ в розмірі 10 494,84 грн, 3% річних в розмірі 231 грн та інфляційних витрат 510,54 грн

Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 травня 2021 року відмовлено ТОВ «Чернівцігаз Збут» у видачі судового наказу.

Не погоджуючись із ухвалою суду ТОВ «Чернівцігаз Збут» оскаржило її, просить скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вважає необґрунтованим посилання суду на порушення заявником ч.3 ст.163 ЦПК України в частині не надання суду доказів укладення між заявником та боржником типового договору.

Судом першої інстанції не враховано особливість укладення договору на постачання газу побутовим споживачам.

Договір постачання природного газу укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному сайті Регулятора та постачальника, і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Вказані обставини були зазначені заявником Провадження №22-ц/822/734/21

у заяві про видачу судового наказу.

Крім того вказує, що в матеріалах справи вже містяться всі документальні докази, подані заявником до заяви, які підтверджують факт надання та отримання боржником природного газу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Що стосується направлення боржнику ОСОБА_1 копії апеляційної скарги та невручення її останній, колегія суддів зазначає, що в силу ч.1 ст.167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами 5, 6 ст.165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно ч.1 та 2 ст.169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

У відповідності до ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З урахуванням наведених норм колегія суддів вважає, що справу можливо розглядати без підтвердження відомостей щодо отримання копії апеляційної скарги, оскільки судовий наказ, відмова у видачі якого оскаржується, ухвалюється судом без повідомлення боржника, отже, ОСОБА_1 в силу цивільного-процесуального законодавства не буде позбавлена можливості захистити свої інтереси та у разі видачі судового наказу його оскаржити.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає

справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України, яким оскаржувана ухвала не відповідає.

Відмовляючи у видачі судового наказу суд першої інстанції посилався на п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України та зазначив, що із наданих до заяви про видачу судового наказу документів вбачається, що заявником на підтвердження своїх вимог не надано договору та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання природного газу саме ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2021 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу, в обґрунтування якої зазначало, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу на підставі договору, що укладається між останньою та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.

Оскільки боржник не забезпечив своєчасну та повну оплату вартості природного газу, у останнього за період з вересня 2019 по березень 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 10 494,84 грн та нараховано 3% річних у розмірі 231 грн і інфляційні в розмірі 510,54 грн.

В додатках до заяви було додано, крім іншого: довідки про розрахунок боргу та додаток до них, копію типового договору, довідку про підтвердження факту споживання газу, копію Витягу з персоніфікованих даних про фактичний об`єм природного газу, виписку банківських платежів, копію досудового повідомлення про сплату за природний газ.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Зокрема, п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі, якщо заява подана з порушенням вимог ст.163 цього Кодексу.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються крім іншого, на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Хоч у ч.1 ст.19 Закону №1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону №1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 Закону № 1875-ІV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п.3 ч.2 ст.21 Закону № 1875-ІV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною 1 ст.12 ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строку та порядку, передбачених договором.

Порядок укладання договору з постачання природного газу здійснюється відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1382/27827, та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500, зареєстрованої в МЮУ 06.11.2015 року за №1386/27831.

Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Колегія суддів вважає, що ТОВ «Чернівцігаз Збут» надано всі належні та допустимі докази, що підтверджують виникнення між сторонами договірних відносин із постачання природного газу, а обґрунтування суду першої інстанції стосовно відмови у видачі судового наказу з підстав ненадання договору, укладеного між ТОВ «Чернівцігаз Збут» та боржником про постачання природного газу, є суто формальним і не ґрунтується на вимогах закону.

Слід також зазначити, що суд, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, за умови пред`явлення вимоги, передбаченої ст.161 ЦПК України, не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Натомість у подальшому, після видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (п.5 ч. 3 ст.170, ч.3 ст.171 ЦПК України), що є передбаченою процесуальним законом підставою для скасування судового наказу.

Колегія суддів вважає, що ТОВ «Чернівцігаз Збут» надано всі належні та допустимі докази, що підтверджують виникнення між сторонами договірних відносин із постачання природного газу, а суд першої інстанції фактично допустив розгляд заявлених ТОВ «Чернівцігаз Збут» вимог по суті, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку щодо наявності передбачених процесуальним законом підстав для відмови стягувачу у видачі судового наказу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.ст.381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Головача Олександра Олександровича в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 травня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис /І.Н. Лисак/

Судді підписи /Н.К. Височанська, А.І. Владичан/