МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №370/3401/19

"02" червня 2021 р. Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Мазки Н.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що 30.06.2016 року о 19.30 години в селі Лютіж Вишгородського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: - ГАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 (відповідач); - Фольцваген державний номерний знак НОМЕР_2 (автомобіль потерпілого), яким керував ОСОБА_2 (потерпілий).

Постановою від 18.07.2016 року Вишгородського районного суду Київської області №363/2571/16-ц відповідач був визнаний винним та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АС6682227.

Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 02.07.2016 року, та заявою про виплату страхового відшкодування від 06.09.2016 року.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 36114.18 гривень.

Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводиться на основі: - звіту №34477/16 від 14.07.2016 року; - наказу від 30.11.2016 року; - довідки №1 від 25.11.2016 року.

На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Загальний розмір затрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара визначення розміру шкоди складає 36857.30 гривень.

Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 36114.18 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями №9436 від 05.12.2016 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 743.12 гривні, що підтверджується платіжним дорученням №152ра від 17.08.2016 року.

Відповідач вказаної суми не сплатив.

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України просить: стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 36857.30 гривень; сплачений судовий збір в розмірі 1921.00 гривня.

Згідно ухвали суду від 17.01.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 , отримавши 14.05.2021 року копію позовної заяви, ухвалу суду від 17.01.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №856, заяв, клопотань, відзив не надав.

Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину.

Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків.

Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву.

Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області №363/2571/16-п від 18.07.2016 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124, ст.122-4, ч.1 ст.130, ст.36 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, у зв`язку з тим, що 30.06.2016 року о 19.30 години керував автомобілем ГАЗ33023 державний номерний знак НОМЕР_1 в селі Лютіж по вулиці Комсомольська, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків. Проба позитивна 2.35%о. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП,

30.06.2016 року о 19.30 години ОСОБА_1 керував автомобілем ГАЗ33023 державний номерний знак НОМЕР_1 в селі Лютіж по вулиці Комсомольська, під час руху заднім ходом не звернувся за допомогою інших осіб, в результаті здійснив зіткнення з позаду стоячим автомобілем Volkswagen державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , в результаті обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 скоєно правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Крім того, 30.06.2016 року о 19.30 години ОСОБА_1 керуючи автомобілем ГАЗ33023 державний номерний знак НОМЕР_1 в селі Лютіж по вулиці Комсомольська, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний.

ОСОБА_1 скоєно правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122-4 КУпАП (а.с.3, 4).

З звіту №34477/16 від 14.07.2016 року про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу, вбачається, що вартість матеріального збитку завдана власнику транспортного Volkswagen державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 , становить 36114.18 гривень (а.с.12-17).

Відповідно наказу №9436 МТСБУ від 30.11.2016 року ОСОБА_2 за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди 36114.18 гривень (а.с.26).

З довідки №1 МТСБУ від 25.11.2016 року вбачається розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, ОСОБА_2 власнику транспортного Volkswagen державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 36114.18 гривень (а.с.27).

Згідно вимог ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно п.п.в) п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце події.

Пунктом 39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.41.1а) ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Стаття 1191 ЦК України регламентує право зворотної вимоги до винної особи, і частиною 1 передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач спричинивши майнову шкоду джерелом підвищеної небезпеки, повинен відшкодувати спричинену шкоду у розмірі збитків.

Керуючись вимогами ст.1166, 1187, 1188, ч.1 ст.1191, 1192 ЦК України, ст.263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро адреса: Русанівський бульвар б.8, місто Київ, 02002, суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 36857.30 гривень; сплачений судовий збір в розмірі 1921.00 гривня.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати його складення.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Рішення складене 02.06.2021 року.

Суддя