Ухвала

Іменем України

31 травня 2021 року

м. Київ

справа № 200/17859/17

провадження № 61-3573ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Тітова М. Ю., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа - Дніпропетровська єврейська релігійна громада, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом до Дніпровської міської ради, третя особа - Дніпропетровська єврейська релігійна громада, про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської міської ради VII скликання від 20 вересня 2017 року № 301/24 «Про передачу земельної ділянки у районі АДРЕСА_1 у постійне користування Дніпропетровській релігійній громаді для будівництва і обслуговування культових та інших будівель».

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року повернуто заявнику.

01 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху через пропуск строку на касаційне оскарження ухвали.

У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 січня

2021 року, у якій, зокрема, просить поновити строк на касаційне оскарження відповідно до статті 390 ЦПК України, посилаючись на те, що оскаржену ухвалу не отримувала по пошті, дізналася про неї 01 лютого 2021 року, після чого оскаржила в установлений законодавством строк.

Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ураховуючи доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів вважає можливим поновити цей строк відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 звернулася в суд першої інстанції в порядку КАС Україниз адміністративним позовом про визнання протиправними рішень та їх скасування. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказаній справі було присвоєно Єдиний унікальний номер: 200/17859/17, провадження:

2-а/200/1264/17. Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська ухвалюючи оскаржуване рішення керувався нормами КАС України та роз`яснив порядок оскарження відповідно до норм КАС України.

За таких обставин апеляційний суд зробив правильний висновок, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року в адміністративній справі не може бути прийнята судом апеляційної інстанції у цивільних справах, тому підлягає поверненню апелянту.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується

у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня

1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом норм процесуальногоправа є очевидним,

а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 127, 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа - Дніпропетровська єврейська релігійна громада, про визнання протиправним рішення та їх скасування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

М. Ю. Тітов