ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/2482/21,
Провадження №2/201/1106/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року місто Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участю секретаря судового засідання Максимової О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталія Анатоліївна про визнання недійсними та скасування договорів дарування, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталія Анатоліївна про визнання недійсними та скасування договорів дарування.

24.06.2021 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про залишення даного позову без розгляду, оскільки позовна заява від імені ОСОБА_4 підписана його представниками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які діють на підставі довіреності, однак не є адвокатами.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали зазначене клопотання, ОСОБА_1 проти його задоволення заперечувала, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , який, хоча і є повнолітньою та дієздатною особою, але самостійно звернутися до суду не має можливості, оскільки наразі перебуває за межами України. При цьому ОСОБА_1 звернула увагу на наявність нотаріально посвідченої довіреності від ОСОБА_4 на її ім`я та на ім`я її чоловіка ОСОБА_5 , а також на той факт, що 23.06.2021 року ОСОБА_4 уклав договір про надання правової допомоги із адвокатом Чередниченко І.В. у цій справі, яка буде в подальшому представляти його інтереси, і таким чином недолік щодо неналежного представництва інтересів позивача буде усунуто.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Процесуальне законодавство, зокрема ч. 2 ст. 60 ЦПК , передбачає залучення в якості представника особу, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність лише в малозначних спорах (малозначні справи).

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», відповідно до якого Конституцію України доповнено статтями 131-1 та 131-2 щодо здійснення представництва у судах.

Згідно з частиною 2 статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідних положень Конституції України встановлено, що представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції здійснюється виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції - з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

В частині четвертій статті 62 ЦПК України зазначено, що повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини 4 статті 131-2 Конституції України законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Відповідно до частини 6 статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною 2 статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Статтею 274 ЦПК України визначено справи, що розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною четвертою вказаної статті визначено спори, за якими не можуть бути розглянуті справи у порядку спрощеного провадження. Так, пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є оскарження договорів дарування нерухомого майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2021 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Златова Н.А. Зазначено що справа не може бути розглянута в порядку спрощеного провадження відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України і її розгляд слід здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Отже, дана цивільна справа не є малозначною, а відтак, відповідно до статті 274 ЦПК України, не може розглядатися у порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, наведені обставини виключають можливість здійснення в суді представництва на підставі довіреності особами, що не є адвокатами.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Із зазначеною конституційною гарантією узгоджуються положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, згідно з якими кожен має право на розгляд його справи судом.

Згідно з висновком Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 24.12.2004 № 22-рп/2004, головним обов`язком держави, відповідно до частини другої статті 3 Конституції України, є утвердження і забезпечення прав і свобод людини; таке забезпечення, крім усього іншого, потребує законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), в тому числі, вимог стосовно оформлення позовних заяв, скарг та інших документів, що подаються до суду.

У цьому аспекті, складним питанням, що виникає на практиці, є порядок реалізації вимоги процесуального закону, яка зобов`язує представника особи підтвердити суду наявність права вчиняти від імені такої особи певні процесуальні дії, зокрема, подавати позов, апеляційну та касаційну скарги.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

У рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 зроблено висновок, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Таким чином, обов`язок суду перевірити належність доказів наявності у представника права вчиняти конкретну процесуальну дію зумовлений, головним чином тим, що такий представник виступає самостійно в суді від імені довірителя (особи, яка відмовилася захищати в суді свої права в порядку самопредставництва) і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Як зазначила Велика палата Верховного Суду у справі № 910/23346/16 від 13.03.2018 року чітка та передбачувана вимога статті 131-2 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу та не є обмеженням права на доступ до суду. Та дійшла висновку, що у разі відсутності довіреності з вичерпним переліком повноважень, навіть правомочність адвоката як представника щодо підписання документів від імені свого довірителя, повинна підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно наданих йому повноважень чи шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

В даному випадку дійсно, 23.06.2021 року до суду через канцелярію надійшла заява адвоката Чередниченко І.В. про те, що в цей день, 23.06.2021 року вона уклала договір про надання правової допомоги ОСОБА_4 у даній справі та просить відкласти її розгляд із наданням можливості ознайомитися їй з матеріалами справи.

Проте вступ адвоката у справу на боці позивача на даній стадії провадження не забезпечить усунення недоліку щодо відсутності повноважень у осіб, які підписали позовну заяву, діючи від імені позивача ОСОБА_4 , на стадії її подачі до суду.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка немає повноважень на ведення справи.

За таких умов, клопотання про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Водночас, суд вважає за потрібне роз`яснити, що частиною 2 статті 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.257,259,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Позовну заяву у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталія Анатоліївна про визнання недійсними та скасування договорів дарування залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 15 діб до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Суддя С.С. Федоріщев