Справа № 161/8296/20
Провадження № 2/161/630/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі - Фурман Ю.В.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, на обгрунтування якого зазначила, що 17.09.2017 року вона помилково перерахувала грошові кошти в розмірі 17 269,00 грн (двома платежами 16 986,00 грн та 283,00 грн) на банківський рахунок відповідача, при цьому, зазначає, що ніяких договірних зобов`язань між позивачем та відповідачем не виникало. Вказує, що 30.04.2020 року надіслала на адресу відповідача письмову вимогу про повернення вказаних коштів, однак відповіді не отримала. Таким чином, у позивача виникла необхідність стягнути вказані грошові кошти в судовому порядку, при цьому остання посилається на ст.1212 ЦК України, як на правову підставу позовної вимоги.

23.12.2020 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву зазначає, що 18.09.2017 року поставив позивачу товар - квіти (троянди в асортименті) на суму 25 569,00 грн згідно видаткової накладної №28, оскільки відповідач є фізичною особою - підприємцем та здійснює оптову торгівлю квітами і саме за це позивач частково розрахувалася з ним. Зазначає, що позивач також є фізичною особою - підприємцем, яка здійснює роздрібну торгівлю квітами, а тому між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, щодо поставки товару - квітів. Вважає, що кошти в сумі 17 269,00 грн не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті, адже договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України. Просив відмовити у задоволені позову.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував із викладених у його відзиві підстав, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.09.2017 року о 23 год. 13 хв. та 23 год. 55 хв. позивач перерахувала на картковий рахунок відповідача 16 986,00 грн та 283,00 грн. відповідно з призначенням платежу «Перевод на карту ПриватБанка. Пл-щик: ОСОБА_5 » (а.с. 7).

У своєму позові ОСОБА_3 зазначає, що дані кошти вона перерахувала на рахунок відповідача помилково, а відтак такі грошові засоби були набуті останнім без достатньої правової підстави.

Надаючи правову оцінку правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок iншої особи;в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:

1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого);

2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого;

4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18), 17.04.2019 року по справі № 759/1206/17 (касаційне провадження 61-40ск19).

Разом з тим, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, факт набуття відповідачем коштів в розмірі 16 986,00 грн та 283,00 грн. не заперечується жодною із сторін.

Проте, належних та допустимих доказів, що вказували б на вiдсутнiсть у відповідача правової підстави для набуття або збереження спірних коштів позивачем не надано.

У свою чергу, як вбачається із видаткової накладної від 18.09.2017 року №28 відповідач поставив, а позивач прийняла товар - троянди в асортимені на загальну суму 25 569,00 грн. Вказана видаткова накладна підписана позивачем. (а.с. 97).

Згідно запису №0008479 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 зареєстрований фізичною особою - підприємцем, видами діяльності, серед інших, є оптова та роздрібна торгівля квітами та рослинами (а.с. 98).

Згідно запису №0005251 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 зареєстрована фізичною особою - підприємцем, видами діяльності, серед інших, є роздрібна торгівля квітами та рослинами (а.с. 100).

Із наведеного слідує, що між сторонами існували правовідносини з приводу поставки товару, а відтак й здійснення розрахунку за такий.

Враховуючи, що ОСОБА_3 перерахувала кошти в розмірі 17269,00 грн. як оплату за поставку товару, що підтверджена видатковою накладною № 28 від 18.09.2017 року, а тому твердження про безпідставність набуття цих коштів ОСОБА_4 є неспроможними.

Протилежного суду не доведено та під час розгляду справи не здобуто.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наведених обставин, суд вважає понесені судові витрати ОСОБА_3 залишити за нею.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 80, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 177, 1212 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук