Справа №489/7952/21
Провадження №2-о/489/130/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Бодюл А.О.,

за участю: заявниці - ОСОБА_1 , представника заявниці - ОСОБА_2 , заінтересованої особи - ОСОБА_3 , представника заінтересованої особи - Заякіна Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Представниця заявниці звернулася до суду з заявою, якою просила видати строком на 6 місяців обмежувальний припис у відношенні ОСОБА_3 , та покласти на нього такі обов`язки: заборонити ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань не меншу ніж на 300 м. до місця проживання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2003 року. Від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наразі сторони проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Протягом тривалого часу ОСОБА_1 систематично потерпає від насильства зі сторони свого чоловіка ОСОБА_3 , який у стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварки, бійки, ображає, принижує дружину, постійно здійснює психологічний тиск на останню. Свідками такої поведінки чоловіка є неповнолітні діти, які перебувають у постійному стресі та страху. В травні 2019 року ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак зазначений позов по суті не розглянуто, оскільки ОСОБА_1 відкликала позовну заяву через те, що її чоловік запевнив, що він змінить своє ставлення та поведінку. 20 листопада 2021 року ОСОБА_3 знову вчинив домашнє насильство в сімї відносно дружини ОСОБА_1 , через що вона викликала працівників поліції. Однак, працівниками поліції протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст.. 173-2 КУпАП на місці чомусь складено не було. Станом на сьогодні ОСОБА_3 продовжує чинити психологічний та моральний тиск на свою дружину.

Від представника ОСОБА_3 - адвоката Заякіна Д.О. надійшли заперечення на заяву, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні заяви. Зазначає, що протокол відносно ОСОБА_3 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не складався, оскільки були відсутні ознаки домашнього насильства. По приїзду співробітників поліції, за викликом дружини, у зв`язку з начебто вчиненням домашнього насильства відносно неї та дітей, з ОСОБА_3 була тільки проведена бесіда профілактичного характеру щодо недопущення насильства в сімї та попереджено про адміністративну відповідальність, передбачену ст.. 173-2 КУпАП. Наданих заявником письмових доказів не достатньо для визнання ОСОБА_3 кривдником, тобто, особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Матеріали справи не містять докази притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. В той час як доказів визнання його винним у скоєнні правопорушеннях матеріали справи також не містять. Підстав для застосування до ОСОБА_3 спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, до яких належить обмежувальний припис, не має. Крім того, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною та дітьми та іншого місця проживання не має.

Від представника ОСОБА_3 - адвоката Заякіна Д.О. надійшли письмові пояснення, згідно яких просить відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі. Вказує, що відповідно до витягу з ЄРДР від 23.11.2021 зазначено, що 22.11.2021 надійшла заява ОСОБА_1 про спричинення їй 20.11.2021 приблизно о 18:00 год. тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Тобто, заявниця звернулася до ВП тільки 22.11.2021, а саме через дві доби після начебто спричинених їй тілесних ушкоджень. В протоколі про прийняття заяви від 22.11.2021, зазначено, що від ОСОБА_1 була прийнята усна заява. Проте, в п. 3 Протоколу ОСОБА_1 зазначає, що будь-яке застосування фізичного насильства або погроза його застосування до неї не застосовувалось. З письмових пояснень заявниці та дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , стосовно подій 20.11.2021, протирічать одне одному, не збігаються з конкретними обставинами та місцезнаходження кожного із учасників, не збігаються з часом та хронологією подій, також не підтверджують спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, ким саме та коли вони були спричинені. ОСОБА_3 з заявою про видачу обмежувального припису відносно нього не згоден та не передбачає в своїх діях ознак домашнього насильства у будь-якій визначеній законодавством формі.

Ухвалою суду від 26.11.2021, прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та витребувано докази.

Ухвалою суду від 01.12.2021, витребувано докази.

Ухвалою суду від 09.12.2021, витребувано докази.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Заявниця зазначає, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 26 липня 2003 року по теперішній час.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітніх: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Заявниця зазначає, що вона та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.04.2014, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2014.

З листа Відділення № 2 Миколаївське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 22.11.2021 за вих. № 22696/52-2021, вбачається, що ОСОБА_1 зверталася з заявою до відділення поліції № 2 МРУП ГУ НП в Миколаївській області за фактом вчинення насильства в сім`ї чоловіком ОСОБА_3 . В ході проведення перевірки з ОСОБА_3 було проведено бесіду профілактичного характеру щодо недопущення насильства в сім`ї та попереджено про адміністративну відповідальність, передбачену ст.. 173-2 КУпАП.

До ЄРДР внесено відомості щодо кримінального провадження № 0001094 за ч. 1 ст. 125 КК України, за заявою ОСОБА_1 , щодо того, що 20.11.2021 приблизно 18.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 , у вигляді декількох ударів в область голови.

В матеріалах кримінального провадження № 0001094 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, міститься довідка з травматичного пункту Миколаївського відділення від 22.11.2021 за вих. № 740, відповідно до якої у ОСОБА_1 встановлений діагноз: забій, ссадна тем`яної області голови, незначна гематома верхнього віка зліва.

Постановою дізнавача СД ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області Великої В.А. від 24.11.2021 призначено судово-медичну експертизу.

Станом на час розгляду дійсної справи, судово-медична експертиза не виконана.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з 2010 року, неодноразово зверталася до органів поліції з заявами про те, що ОСОБА_3 наносить їй тілесні ушкодження.

Постановами Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, відмовлено у порушенні кримінальних справ, у зв`язку з недоведеністю заявниці про спричинення ОСОБА_3 їй тілесних ушкоджень (а.с 65-70).

З Акта судово-медичного дослідження № 647 від 30.03.2010 та висновку експерта № 1453 від 25.09.2017, у ОСОБА_1 виявлені тілесні пошкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 71, 73).

Заявницею долучено до матеріалів заяви фотознімки, на яких зображено, що на обличчі заявниці наявні синці.

Також згідно наданих матеріалів вбачається що на неодноразові звернення ОСОБА_1 органами внутрішніх справ відмовлялось у відкритті кримінального провадження, при цьому з ОСОБА_3 проводились профілактичні бесіди про не припустимість протиправної поведінки та домашнього насильства.

Відповідно до довідки з КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» миколаївської обласної ради від 02.12.2021 за вих. № 385, ОСОБА_3 на наркологічному обліку в КНП «МОЦПЗ» МОР не перебуває.

Як вбачається з характеристики ст. ДОП ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області Степаненка О. від 02.12.2021, ОСОБА_3 проживає на протязі тривалого часу за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, громадський порядок не порушує. Спиртними напоями не зловживає, у вживанні наркотичних засобів не помічений. До кримінальної відповідальності та адміністративної відповідальності не притягувався. За заявами та скаргами по відношенню до ОСОБА_3 ніхто не звертався.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі д дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18 - Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що ОСОБА_3 вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство (погрози, образи, нанесення тілесних ушкоджень тощо).

Суд вважає, що відсутність відомостей про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не може слугувати підтвердженням відсутності в його діях ознак домашнього насильства. Наявність ознак психологічного та фізичного насильства у сім`ї підтверджується заявами ОСОБА_7 , відомостями про спричинення їй легких тілесних ушкоджень, відомостями про проведення профілактичних бесід з ОСОБА_3 .. Також в матеріалах кримінального провадження містяться покази дітей, які підтвердили факт агресивного поводження батька з ними та матір`ю.

Досліджені у сукупності докази на думку суду беззаперечно свідчать про наявність агресії, психологічного та фізичного насильства з боку ОСОБА_3 по відношенню до сім`ї.

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності домашнього насильства, а саме у даному випадку психологічного та фізичного насильства, що вчиняє ОСОБА_3 щодо ОСОБА_6 , суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів останньої вимоги заявниці слід задовольнити та видати строком на три місяця обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 яким:

-заборонити ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань не меншу ніж на 300 м. до місця проживання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Також, суд вважає за необхідне направити ОСОБА_3 до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на проходження програми для кривдників строком на три місяця.

Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа - ОСОБА_3 - задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити наступні заходи обмеження прав ОСОБА_3 , та покласти на нього наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_3 перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань не меншу ніж на 300 м. до місця проживання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Обмежувальний припис видати строком на три місяця.

Направити ОСОБА_3 до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації на проходження програми для кривдників строком на три місяця.

Про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Відділення поліції №2 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області (Інгульський ВП) для взяття особи на профілактичний облік та Виконавчий комітет Миколаївської міської ради.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «21» грудня 2021 року.