Справа № 336/337/20
Пр. № 2/336/131/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем.

В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 9 липня 2016 року, який зареєстровано Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 422.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що через два місця після укладення шлюбу подружжя виїхало в Грузію, де і проживало до вересня 2018 року.

12 вересня 2018 року позивачка повернулася до України, відповідач залишився в Грузії, наміру проживати на території України він не має. Шлюбні стосунки припинені з вересня 2018 року, спільне господарство не ведеться. На протязі тривалого часу мешкають окремо, мають протилежні погляди на питання шлюбу та сім`ї. Спільних дітей сторони не мають.

Позивач вважає, що подальше подружнє життя неможливе, оскільки сім`я розпалась остаточно, можливість її встановити втрачена, просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін.

Ухвалою судді від 03.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, на задоволенні позову наполягали, а також надали згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомив, будь-яких заяв не надав.

У визначений судом відповідно до ст. ст. 191, 278 ЦПК України строк відзив на позов не подано.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, суд виходить з такого.

Відповідач є громадянином Грузії.

14 травня 2020 року судом у встановленому ст. ст. 498, 499 ЦПК України порядку направлено міжнародне доручення на адресу компетентного суду Республіки Грузії на виконання окремих процесуальних дій, а саме: вручення відповіддачу за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , копії позову та доданих до нього документів, а також з"ясування питань, чи визнає відповідач позов, чи бажає прийняти участь у судовому розгляді позову.

Як випливає з інформації Південно-Східного міжрегіонального управління Міінстерства юстиції (м. Дніпро), відомостей від Міністерства юстиції Грузії про виконання вказаного доручення станом на 1 травня 2021 року не надходило.

Станом на дату ухвалення рішення судове доручення про надання правової допомоги до іноземного суду не виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем , особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 2 Закону № 2709-ІУ цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Визначаючи підсудність справи судам України, необхідно керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 76 Закону № 2709-IV встановлені підстави визначення підсудності справ судам України, зокрема, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

За ч. 1 ст. 61 вказаного закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Крім того відповідно до ч.2 ст. 16 вище вказаного Закону якщо фізична особа є громадянином двох або більше держав, її особистим законом вважається право тієї з держав, з якою особа має найбільш тісний зв`язок, зокрема, має місце проживання або займається основною діяльністю.

Оскільки позивач мешкає на території України, застосуванню підлягає саме законодавство України.

В силу ч. 3 ст. 131 ЦПК УкраїниУчасники справи зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання, в противному випадку вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У відповідності до ст.ст. 211, 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно із ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Суд використав усі процесуальні можливості щодо повідомлення особи, яка є учасником справи, про судовий розгляд, проте ОСОБА_3 , нехтуючи обов`язком своєчасно з`являтися до суду за викликом, жодного засідання не відвідав, про причини неявки судді не повідомив.

Означені обставини не можуть кореспондуватися з посяганням на право особи на отримання судового захистуупродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, гарантоване статтею6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отриманню ефективного, без будь-яких обмежень, судового захисту і підпорядковане завдання цивільного судочинства, яким є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.

За вказаних обставин за згодою позивача, висловленою нею в письмовому зверненні до суду, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 09 липня 2016 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 422. (свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_1 ).

Позивач є громадянкою України. Відповідач є громадянином Грузії.

Як визначає ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України.

В силу ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде вста-новлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов щодо розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України вбачається суду недоцільним.

У відповідності до ст. 113 СК України після розірвання шлюбу залишити за позивачкою прізвище ОСОБА_4 .

Хоча цивільним процесуальним законодавством і встановлено обов`язок суду розподілити судові витрати під час ухвалення рішення, проте позивач не заявила вимог щодо стягнення з відповідача судового збору, суддя приходить до висновку, що позивач бажає самостійно нести ці видатки, тому не вбачає підстав для обмеження особи в розпорядженні належним їй правом на власний розсуд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104, 105,110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 77-82, 141, 247, 259, 263-265, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 422.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачки без змін ОСОБА_4 .

Після набрання рішенням законної сили направити копію рішення до Шевченківського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива