Справа № 318/2846/21 Номер провадження №2-о/318/46/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2021 р. м. Кам`янка-Дніпровська

Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: суддя Васильченко В. В.; секретар Борисенко П. В.,

розглянувши в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2021 року в провадження судді Васильченка надійшла заява адвоката Цигиці Л.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , на строк шість місяців з визначенням тимчасових обмежень прав останнього, а саме: заборона перебування за адресою проживання заявника; заборона наближатися на відстань 100 м до місця її проживання та навчання доньки ОСОБА_3 , та інших місць частого відвідування; заборона вести листування, телефонні переговори, спілкуватися через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Ухвалою від 20.12.2021 року справу призначено до розгляду на 23.12.2021 року. У зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню у справі №318/2047/17, судове засідання перенесене на 28.12.2021 року.

22.12.2021 року на адресу суду надійшла заява представника заявниці адвоката Цигиці Л.М., в якій вона просила розглянути справу без участі заявниці та її представника, заяву підтримали та просили задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріали справи містять: свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого батьком дитини є ОСОБА_4 (батько записаний зі слів матері); копія висновку спеціаліста № 37 від 15.11.2021 року проведеної на підставі письмової заяви ОСОБА_1 , згідно якого у неї виявлені пошкодження у вигляді садна та крововилив в ділянці голови; копії розписок громадянки ОСОБА_5 , яка брала в борг у ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 1 500 та 2 500 доларів США; роздруківка вироку4 Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23.12.2014 року, яким ОСОБА_1 визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років п/в, на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на три роки; копія роздруківки про призначення адміністративних справ до розгляду; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно якої житловий будинок АДРЕСА_1 , належить по 1/2 частці ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.3, 4, 14 та 17 ч.1 ст.1 Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 ч. 1 ст. 1 цього ж Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, вирішуючи заяву ОСОБА_1 , дослідивши всі обставини та докази у справі, вважає, що заява заявника безпідставна, у зв`язку з недоведеності вимог заяви.

Матеріалами справи не підтверджено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно існують певні конфлікті відносини, які переростають у сварки. Матеріали справи не містять доказів, що з`ясування стосунків між ними несе негативні наслідки для заявниці та дитини. Доводи щодо наявності погроз та слів від ОСОБА_2 , які б заявниця сприймала реально та які б доводили, що він може завдати шкоди, як фізичному так і психічному її здоров`ю, не знайшли підтвердження під час розгляду справи. Доказів того, що ОСОБА_2 притягався до кримінальної відповідальності за ознаками злочинів проти життя та здоров`я особи в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису є необґрунтованою та факт домашнього насильства з боку ОСОБА_2 не підтверджений матеріалами справи.

Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Керуючись ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, Законом України « Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне найменування учасників судового процесу:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована: АДРЕСА_3 ;

Представниця заявниці: ОСОБА_9 , АДРЕСА_4 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_5 .

Суддя: В. В. Васильченко