Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/65/21
Провадження № 2/391/58/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2021р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Червонописького В.С., секретаря судового засідання Степанової Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулось з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав 21.06.2013 заяву. З умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку відповідач ознайомлений. Підпис ОСОБА_1 свідчить про те, що останній підтвердив згоду на умови надання кредиту, які складають договір. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч договірним зобов`язанням, відповідач неналежно виконував умови договору. Станом на 20.01.2021 відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 20757,43 гривень, Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість та судові витрати.

Ухвалою суду від 10.02.2021 в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.(а.с.72-73)

Представник позивача в судове засідання не з`явився, відповідно до поданого клопотання в позовній заяві, просив справу розглянути у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав частково, просив розгляд справи провести за його відсутності.(а.с.80)

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини.

21.06.2013 між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір з відповідачем шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.(а.с.20)

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він має самостійно ознайомитись на офіційному сайті банку в мережі інтернет з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку та самостійно роздрукувати.

Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про огляд веб-сайту по вказаній справі, керуючись положеннями ч. 7ст. 85 ЦПК України про огляд доказів. Заявник зазначає, що даний доказ необхідний для підтвердження дійсності відповідної редакції Умов та правил надання банківських послугАТ КБ "Приват Банк" та фіксування змісту редакції Умов та правил надання банківських послуг, яка діяла на день приєднання відповідача до відповідних умов.

Відповідно до ч. ч. 1, 7ст. 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. У порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

З обставин викладених у клопотанні не вбачається, що позивач не мав можливість: самостійно здійснити огляд веб-сторінки із залученням спеціаліста та зафіксувати це відповідним протоколом; скористатись правом наданим п. 7. ч. 1ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; або скористатись послугами компаній, які проводять фіксацію і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет з видачею експертних висновків, на підставі звернень будь-яких осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про огляд веб-сайту, оскільки представником позивача суду не наведено достатнє обґрунтування необхідності огляду доказу за їх місцезнаходженням судом, враховуючи те, що ці Умови знаходяться в розпорядженні позивача як розробника цих Умов.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов і правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua.(а.с.21-51)

Згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 20.01.2021 відповідач має заборгованість 20757,43 грн., яка складається з наступного: 18174,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2582,81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. (а.с.10-17).

Суд відхиляє як доказ довідки про надані кредитні картки та довідку про зміну умов кредитування, оскільки останні згідно анкети-заяви позичальника не є частиною договору кредитування, не мають обов`язкових реквізитів (дати, прізвища уповноваженої особи), та інформації до якого саме договору вони відносяться.(а.с.18-19).

Посилання банку на фактичне користування відповідачем кредитними коштами з використанням отриманої кредитної карти, що підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунку відкритого на його ім`я (а.с.62-69), суд не приймає до уваги, оскільки вказане не свідчить про наявність між сторонами кредитних правовідносин за відсутності доказів укладення саме кредитного договору, а сам факт користування відповідачем кредитною лінією та часткове погашення коштів не свідчить про достеменну обізнаність відповідача, як це передбачено діючим законодавством, про суму кредитного ліміту, умови зміни розміру такого ліміту, порядку та розміру нарахування відсотків тощо. Отже сам по собі факт користування такими коштами не породжує виникнення між сторонами кредитного зобов`язання, а має іншу правову природу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові №342/180/17 від 03.07.2019 Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Велика Палата зазначила, що у заявці на приєднання відсутні умови щодо процентної ставки та відповідальності за прострочення платежів. Вказівка Банку про те, що ці умови знаходилися на сайті https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору та містять всю інформацію про процентну ставку та про штрафи за прострочку оплати боргу, не може бути застосована судом, адже, у анкеті-заявці відсутня інформація, що позичальник ознайомився з умовами, які містяться саме на зазначеному сайті. Враховуючи, що за весь період боргових зобов`язань, сам банк неодноразово їх змінював, а тому, мав можливість подати до суду примірник таких умов, який може містити положення, які є менш сприятливими для позичальника. Висновком є, те що банк не підтверджує, які ж конкретні умови він запропонував позичальнику при підписанні анкети-заявці, так як, на поданому банком екземплярі умов відсутній підпис позичальника.

Судом встановлено, що у заяві позичальника від 21.06.2013 процентна ставка не зазначена.(а.с.20)

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Водночас, банк просить стягнути крім заборгованості за кредитом, заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з умов і правил надання банківських розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору, яким обумовлено пільговий період користування коштами, обов`язковий платіж, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів, тощо.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо, сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Враховуючи викладене, позицію Верховного Суду у постанові № 342/180/17 від 03.07.2019, судом встановлено, що позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як: заборгованість за відсотками, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту складає 18174,62 гривень. Відповідач в цій частині позов визнав, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить примусово стягнути борг за кредитом у розмірі 18174,62 грн.

З платіжного доручення від 26.01.2021 (а.с.61) вбачається, що при пред`явленні позову до суду АТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 гривень. Позов АТ КБ «Приватбанк» задоволений частково. З огляду на це, з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1987,50 грн.(18174,62*2270,00/20757,43)

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 280-282, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (рах. НОМЕР_1 МФО № 305299) заборгованість по кредитному договору від 21.06.2013 в розмірі 18174 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят чотири) гривні 62 коп. та судовий збір у розмірі 1987 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 54 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Компаніївський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання рішення.

Повий текст рішення складено 15.03.2021.

Відомості про сторони: позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, б.1Д, м. Київ, ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя В.ЧЕРВОНОПИСЬКИЙ