Номер провадження: 22-ц/813/5737/21
Номер справи місцевого суду: 500/4148/19
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» на рішення Ізмаїльського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс»

- про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського районного суду Одеської області із позовом до КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» та просив стягнути:

-матеріальну шкоду витрачену на лікування по відновленню здоров`я в розмірі 15 255,07 грн;

-моральну шкоду 15 255,07 грн;

-судові витрати.

Вимоги обґрунтовував тим, що 11.06.2018 року внаслідок неправомірних дій відповідача щодо невиконання ним своїх обов`язків по утриманню житлового будинку та прибудинкової території, він спіткнувся за залізну арматуру та впав на бетонно-асфальтну доріжку, біля входу в під`їзд №2 житлового будинку по АДРЕСА_1 та отримав закритий відламковий перелом зі зміщенням надколінника правої нижньої кінцівки.

12.06.2018 року йому проведено хірургічну операцію, та накладено гіпс на праву ногу від щиколотки до стегна.

З 11.06.2018 року по 29.06.2018 року включно він перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується епікризом з медичної картки. На лікування ним витрачено 15 255,07 грн.

Зазначає, що він втратив активний спосіб життя пересування, працездатність, витрачено майже рік переживань та нестерпного фізичного болю, порушено кровообіг обох нижніх кінцівок. Крім того, його дружина, переживаючи за стан здоров`я чоловіка та не достатню фінансову спроможність на його лікування, отримала довготривалий стресовий стан, розлад здоров`я і двічі проходила лікування у другій половині 2018 року в стаціонарному кардіологічному відділенні Ізмаїльської районної лікарні та в Дунайській обласній лікарні Одеської області.

09.07.2019 року, представник відповідача подав відзив на позовну заяву та заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не доведено факт їх винних дій у заподіянні шкоди відповідачем, причинний зв`язок між заподіянням шкоди і діями чи бездіяльністю відповідача.

При цьому зазначив, що відповідач не є ні власником будинку АДРЕСА_1 , ні будівельного сміття за вказаною адресою. До обов`язків КП не входить прибирання будівельного сміття під час прибирання прибудинкової території, а обов`язок виносити тверді побутові відходи в малі (металеві) ємкості в установлений час до місця зупинки сміттєвоза покладається на мешканців будинку, а не на КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс». Зазначив, що, відповідно до 5.7.1 «Правил благоустрою території міста Ізмаїла», затверджених рішенням Ізмаїльської міської ради Одеської області від 27.03.2009 року за №2062, на об`єктах благоустрою забороняється загромаджувати території будівельними та іншими матеріалами, конструкціями, сміттям, побутовими відходами, відходами виробництва, накопичуванням снігу та льоду та інше. Відповідно до цього, накопичення будівельного сміття на прибудинковій території є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке встановлена ст.152 КУпАП. Посилається на те, що , що шкода завдана позивачу невідомою особою, яка винесла сміття не на майданчик з металевими ємкостями (контейнерами), а залишила його на прибудинковій території багатоквартирного будинку.

14.08.2019 року позивач надав суду заперечення на відзив, в яких зазначає, що пряме призначення тротуару біля будинку - пішохідна доріжка, а не місце звалювання будівельного сміття, що порушує норми і правила Договору про утримання прибудинкової території. З розрахунку тарифу прибирання виконується щоденно (крім неділі та святкових днів). Щоденне прибирання прибудинкової території є прямим оплачуваним обов`язком КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс». Позивач посилається на те, що є причинний зв`язок між заподіяною шкодою та бездіяльністю відповідача полягає в тому, що останній на момент нещасного випадку не прибрав з пішохідної доріжки мішки з будівельними відходами, не помив забруднену частину тротуару. Окрім того звернув увагу суду на те, що він не міг обійти сміття, оскільки з іншої сторони пішохідної доріжки висаджені декоративні кущі, які не були підстрижені, гілки звисали на пішохідну доріжку та перешкоджали рухатись прямо. Прямо по ходу руху посередині тротуарної доріжки була розлита якась рідина, схожа на автомастило, з лівої сторони були розкидані мішки з будівельним сміттям. Відповідач не виконав свої адміністративно-контрольні функції відносно своєчасного інформування контролюючих органів щодо порушення санітарних норм та правил на прибудинковій території житлового будинку по АДРЕСА_1 . Працівники КП, щоденно прибираючи прибудинкову територію будинку АДРЕСА_1 , ніяких запобіжних заходів не приймали. Купу вказаного сміття не огородили спеціальним канатом, або зебролентою, не довели до відома міськуправління ЖКГ та контрольну спецкомісію міськради щодо порушення правил благоустрою на придбання території по АДРЕСА_1 . Разом з цим, листом Ізмаїльського управління ЖКГ №741/03-01 від 31.05.2019 року обов`язки з прибирання прибудинкової території за вказаною адресою згідно умов Договору про надання послуг на утримання будинків і прибудинкових територій м.Ізмаїл покладено на КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс». При цьому, в п.2.1.1. Договору наголошується про виконання комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території, забезпеченню необхідних умов життєдіяльності мешканців. Споживач сплачує за прибирання прибудинкової території тільки КП «Житсервіс», яке відповідальне за стан прибудинкової території та своєчасне усунення перешкод, що загрожують здоров`ю та життю мешканців багатоквартирних будинків та інших громадян, отже відшкодовувати шкоду повинно саме КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» (а.с. 149-153).

03.10.2019 року представник КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» надав суду заперечення, наданні на відповідь позивача на відзив на позов (а.с.171-172), в яких вказав, що Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року визначено порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій: забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням. Проведення єдиної технічної політики в житловій сфері, що забезпечує виконання вимог чинних нормативів з утримання, поточного і капітального ремонту та реконструкції жилих будинків та прибудинкових територій. Під прибиранням прибудинкової території в літній час розуміють: підмітання, миття або поливання вручну чи за допомогою спецмашин, що встановлено п.3.5.10 Правил. Таким чином, які саме послуги надаються в розумінні прибирання прибудинкової території встановлені Правилами. Позивач посилається на Акт, який свідчить про захаращеність протягом довгого часу пішохідного тротуару, однак, цей Акт не є належним, допустимим та достовірним доказом, оскільки складений з порушенням вимог ст.18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», в односторонньому порядку, без виклику представників КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс», вказаним актом не встановлено власника сміття, не зазначено дату складання акту. Щодо невиконання КП адміністративно-контрольної функції вказує, що КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» лише надаються послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, воно не наділено повноваженнями щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення, збирати докази, встановлювати осіб, які вчинити правопорушення тощо.

Короткий зміст судового рішення першої інстанції:

Рішенням Ізмаїльського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року позов ОСОБА_1 , до комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5097,78 гривень та моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Стягнуто з КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 43,20 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс», в дохід держави суму судового збору у розмірі 359,69 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги:

21.04.2020 року до від КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» до суду надійшла апеляційна скарга на рішення Ізмаїльського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати зазначене рішення та відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Сторони до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 25.11.2021 року, на 10.15 год. не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

08.12.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просив справу розглянути за його відсутністю.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

При цьому зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 13.12.2021 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН:

Заявник в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» посилається на відсутність вини та неправомірних дій, так як обов`язок винесення сміття до спеціально відведених майданчиків або в бункерів-накопичувачів покладено саме на мешканців будинку.

Відповідно до п. 5.7.1 «Правил благоустрою території міста Ізмаїла», затверджених рішенням Ізмаїльської міської ради Одеської області від 27.03.2009 року за №2062 - накопичення будівельного сміття на прибудинковій території є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке встановлена ст.152 КУпАП.

Посилається на те, що покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними та допустимими доказами, так як ґрунтуються на повідомленнях інших осіб та самого позивача по справі.

Вважає, що шкода завдана позивачу невідомою особою, яка в порушення Правил благоустрою території міста Ізмаїла та Правил утримання жилих будинків і прибудинкової території, винесла сміття не на майданчик з металевими ємкостями (контейнерами), а залишила його на прибудинковій території багатоквартирного будинку.

Окрім того зазначають, що позивачем не доведено жодним належним та допустимим доказом, що з боку КП «Житсервіс» є протиправна поведінка та підприємство є заподіювачем збитків. При цьому відсутні докази причинного зв`язку поведінки із заподіяними збитками.

08.12.2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому він просить залишити апеляційну скаргу КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» без розгляду, а рішення Ізмаїльського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року без змін, посилаючись на законність постановленого судового рішення.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ:

Матеріалами справи встановлено, що 11.06.2018 року у дворі багатоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , через те, що зачепився взуттям за будівельне сміття, яке знаходилося біля входу в під`їзд №2 вказаного житлового будинку, впав на бетонно-асфальтову доріжку, в результаті чого отримав травму коліна правої ноги.

В результаті травмування ОСОБА_1 був госпіталізований до КУ «Ізмаїльська міська центральна лікарня», де йому встановлено діагноз: закритий відламковий перелом зі зміщенням надколінника правої нижньої кінцівки.

В результаті цього він проходив лікування, що підтверджується епікризом із медичної картки стаціонарного хворого, витягами з медичної картки, карткою хворого, що лікується у фізіотерапевтичному відділенні, витягом із медичної картки стаціонарного хворого №3797 КНП Ізмаїльської районної ради «Центральна районна лікарня», витягом із медичної картки стаціонарного хворого №5297 КНП «Дунайська обласна лікарня» ООР», рентгенівськими знімками, довідкою КНП Ізмаїльської міської ради «Ізмаїльський міський центр первинної медико-санітарної допомоги».

До переліку послуг, що входять до складу послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових території, які обслуговуються КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» є прибирання прибудинкової території та вивезення побутових відходів. (а.с. 135).

Згідно договору від 27.11.2001 року, укладеного між КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» та ОСОБА_4 ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , тобто ОСОБА_1 перебуває в фактичних договірних відносинах з КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» (а.с. 136).

Згідно умов договору про надання послуг на утримання будинків і прибудинкових територій в м. Ізмаїл, що підтверджується листом Ізмаїльського управління житлово-комунального господарства №741/03-01 від 31.05.2019 року - КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» здійснює прибирання прибудинкової території житлового будинку.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Стягуючи з КП «Житсервіс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 5 097,78 грн районний суд виходив з того, що неналежне виконання відповідачем послуг з прибирання прибудинкової території, призвело до того, що позивач перечепився за сміття, впав та отримав травму коліна, чим йому було заподіяно матеріальну шкоду та обов`язок по відшкодуванню шкоди завданої ОСОБА_1 щодо ушкодження ноги має покладатися саме на КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс».

Стягуючи з КП «Житсервіс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн районний суд виходив з вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України посилаючись на суттєві зміни його життя внаслідок неправомірних дій відповідача, що завдало йому значної моральної шкоди.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Спір між сторонами виник з приводу відшкодування шкоди, завданої пошкодженням здоров`я позивача.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав, відповідно до ст.4 ЦПК України, статей 11,15,16,22,23 ЦК України.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що будівельне сміття знаходилось на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , яка належить до комунальної власності громади м. Ізмаїл, та КП «Житсервіс» не виконало обов`язків щодо обслуговування будинку та прибудинкової території житлового будинку.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що прибудинкова територія будинку АДРЕСА_1 , на якій знаходилося будівельне сміття, перебуває на обслуговуванні КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс», яке повинно здійснювати в тому числі прибирання прибудинкової території від будівельного сміття.

Доводи відповідача, що відповідальність несе невідома особа оцінюються критично, оскільки саме на відповідача покладено обов`язок обслуговування прибудинкової території.

Згідно із положеннями пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції враховував тривалість порушення прав позивача, який є людиною похилого віу, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, глибину його душевних та психічних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном). Оскільки позивачу спричинено душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням здоров`я внаслідок неправомірних дій відповідача, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського районного суду Одеської області від 03 березня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13.12.2021 року в зв`язку з тим, що суддя Гірняк Л.А. перебувала у відпустці з 01.12 03.12.2021 року (№ 157-в від 26.11.2021 року), а суддя Сегеда С.М. перебував у відпустці з 09.12 10.12.2021 року (наказ № 161-в від 07.12.2021 року).

Головуючий суддя Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

О.С.Комлева