Справа № 624/396/20
Провадження № 2/634/95/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого(ої)-судді: Єрьоміна О. В.

за участю секретаря судового засідання:Лісняк С.П., Дороніної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кегичівського районного нотаріального округу про визнання правочину недійсним, скасування запису, визнання права власності, -

встановив:

29.05.2020 року позивач звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області із вказаним позовом, який було передано 15.06.2020 року до Сахновщинського районного суду Харківської області на підставі ч. 4 ст. 31, ч.ч. 1, 10 ст. 10 ЦПК України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебував в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 24.02.1990 року по 19.02.2019 рік. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 передала позивачу та відповідачу ОСОБА_3 у безоплатне та безстрокове користування земельну ділянку площею, 0,15 га, кадастровий № :01:018:0014, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для здійснення її забудови.

У період 1992-1994 років подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 здійснили будівництво нового будинку на вказаній земельній ділянці й проживали в ньому по теперішній час. Право власності житловий будинок не реєструвалося.

У 2019-2020 роках позивач розпочав оформлення всіх необхідних документів на земельну ділянку для подальшої реєстрації права власності на житловий будинок, зокрема замовлено та оплачено технічний паспорт на житлових будинок та технічну документацію на земельну ділянку.

У вересні 2019 року ОСОБА_5 , будучи власником земельної ділянки, подала Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта ХК № 38, житлового будинку АДРЕСА_1 , що стало підставою для реєстрації за нею права власності на спірний житловий будинок.

У подальшому 31.10.2019 році між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , та договір дарування земельної ділянки площею, 0,15 га, кадастровий № :01:018:0014, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки будівництво спірного житливого будинку здійснювалося ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 не набула права власності на житловий будинок, а тому не могла здійснити його відчуження на користь ОСОБА_3 .

Житловий будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а тому позивач має право на поділ спільного майна та визнання за нею права власності на Ѕ його частину.

У зв`язку із вищевикладеним позивач просив:

- визнати недійсним Договір дарування житлового будинку, загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області Удовіченко О.В. 31.10.2019 року за № 325;

-скасувати державну реєстрацію прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на житловий будинок загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, АДРЕСА_1 (реєстраційний № об`єкта нерухомості 231);

-визнати за позивачем право власності на Ѕ частину житлового будинку загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, АДРЕСА_1 (реєстраційний № об`єкта нерухомості 231);

-стягнути з відповідачів всі судові витрати.

Позивач та його представник у судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. У подальшому представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася. Повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. У встановлений законом строк відповідач надав відзив, з якого вбачаться, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на їх безпідставність. Так, відповідач вказав, що ОСОБА_1 є її рідною донькою. Садибу, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями те земельної ділянки для її самообслуговування за адресою: АДРЕСА_1 відповідач отримав у спадок, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.08.1992 року. За власний кошт відповідач здійснював необхідні будівельні та ремонтні роботи на підставі дозволу архітектора Кегичівського району від 16.02.1993 року. З грудня 1992 року з дозволу відповідача у спірному домоволодінні почала проживати ОСОБА_1 зі своєю родиною.

У безоплатне та безстрокове користування земельну ділянку кадастровий № :01:018:0014 відповідач не передавав.

У 2019 році відповідач замовила то сплатила кошти за оформлення необхідних документів для вчинення реєстрації житлового будинку.

Маючи у власності житловий будинок та земельну ділянку, відповідач подарував його ОСОБА_3 , умови договору даруванню відповідають його волевиявленню та нормам чинного законодавства. Факт проживання ОСОБА_1 тривалий час у спірному домоволодінні не є підставою для визнання за нею 1/2 частини спірного майна.

З урахуванням викладеного просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. У встановлений законом строк відповідач надав відзив, з якого вбачаться, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, відповідач зазначив, що дійсно з 24.02.1990 по 19.02.2019 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 .

З 1992 року подружжя проживало у будинку ОСОБА_5 . Ремонтні та будівельні роботи у даному будинку проводилися за рахунок останньої. Будь-яких цивільно-правових угод в інтересах сім`ї щодо передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у користування чи то права власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою : АДРЕСА_1 із ОСОБА_5 не укладалося.

31.10.2019 року ОСОБА_5 з власної волі подарувала відповідачу спірний житловий будинок та земельну ділянку кадастровий № :01:018:0014, яку відповідача відповідно прийняв в дар. Вважа, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Третя особа: приватний нотаріус Кегичівського районного нотаріального округу Удовіченко О.В. у судове засідання не з`явився. Повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Надав пояснення, де зазначив, що підстав для визнання недійсним договору дарування спірного житлового будинку відсутні. Вважає, що йому були надані всі необїідні документи для вчинення договору дарування , підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, а саме посвідчення договору дарування ним не було виявлено. А тому підстав для задоволення позову немає.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 . (а.с. 13)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 , шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 19.02.2019 року було розірвано, актовий запис №02. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєне прізвище - ОСОБА_8 . (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 від 29.06.1974 року ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с 124, а.с. 246)

Суду не надано докази, що позивач перебуває у родинних відносинах з відповідачем ОСОБА_5 , оскільки в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про одруження позивача (дівоче прізвище ОСОБА_10 ) з відповідачем ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Кегивчіської державної нотаріальної контори Удовиченко С.А., зареєстрованого у реєстрі за № 977, ОСОБА_5 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 1500 кв. м, житловою площею 24,2 кв.м., загальною площею 44, 4 кв.м. з надвірними будівлями (а.с.14).

Із ксерокопій квитанцій за 1991 рік вбачається, що будівельні матеріали були сплачені ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.с. 16-21).

Дозволом на встановлення трьохфазного електричного введення в індивідуальних житлових будинках та інших особистих спорудженням ОСОБА_3 дозволено введення трьохфазного введення електрики за адресою АДРЕСА_1 . (а.с 22)

Відповідно до Рішення позачергової ІV сесії VІІ скликання від 18.01.2016 року №57 Кегичівської селищної ради Харківської області "Про перейменування географічних об`єктів та назв вулиць, провулків, що знаходяться на території Кегичівської селищної ради" АДРЕСА_2 . (а.с.247-248)

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.09.2019 року та фотокопій матеріалів реєстраційної справи № 231 вбачається, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, АДРЕСА_1 (а.с. 118,119,121, 122, 140-161).

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 є власником житлового будинку загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, АДРЕСА_1 . Номер запису про право власності 33451423 від 25.09.2019 року.

Крім того, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 0,15 га, кадастровий № :01:018:0014, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Номер запису про право власності 32940422 від 20.08.2019 року. (а.с132-133)

Вартість об`єкта нерухомості, розташованого по АДРЕСА_1 становить 276 249 грн. 00 коп. (а.с. 120).

Із технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_5 (а.с. 23-27).

Квитанцією № 32 від 12.12.2018 року, квитанцією № 0.0..1 від 13.02.2019 року підтверджується сплата ОСОБА_5 документації для оформлення права власності на житловий будинок, а саме технічного паспорту, методичної консультації по прийняттю житлового будинку в експлуатацію за адресою АДРЕСА_2 . (а.с. 28-31).

Із домової книги домоволодіння АДРЕСА_3 , вбачається, що у вказаному будинку зареєстровано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 (а.с. 34-37).

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 31.10.2019 року , зареєстрованого в реєстрі за № 325, посвідченого приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . (а.с.116-117)

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.05.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування серія та номер 325 , виданий 31.10.2019 року. Номер запису про право власності /довірчої власності 33942503 від 31.10.2019 року.

Крім того, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,15 га, кадастровий № :01:018:0014, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на підставі договору дарування серія та номер 326 , виданий 31.10.2019 року. Номер запису про право власності /довірчої власності 33943225 від 31.10.2019 року. (а.с. 32)

Із довідки виконавчого комітету Кегичівської селищної ради Харківської області від 04.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 49).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частиною п`ятою статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою, п`ятою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи із змісту ст.ст. 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (частина перша статті 718 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи 31.10.2019 року ОСОБА_5 , якій на праві приватної власності належав будинок АДРЕСА_1 , згідно Договору дарування подарувала ОСОБА_3 спірний будинок, а ОСОБА_3 прийняв у дар належний дарувальнику будинок.

Так, при зверненні до суду із позовом первісною позовною вимогою зазначено визнання недійсним Договору дарування житлового будинку, загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області Удовіченко О.В. 31.10.2019 року за № 325. Похідними від неї вказано:

-скасування державної реєстрації прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на житловий будинок загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, АДРЕСА_1 (реєстраційний № об`єкта нерухомості 231);

-визнання за позивачем право власності на Ѕ частину житлового будинку загальною площею 85,2 кв. м, житловою площею 41,8 кв. м, АДРЕСА_1 (реєстраційний № об`єкта нерухомості 231).

Разом з тим, визнання недійсним Договору дарування спірного житлового будинку обумовлюється позивачем тим, що ОСОБА_5 не має майнових прав на спірний об`єкт нерухомості, так як будівництво його не здійснювала. Інших підстав для визнання недійсним Договору дарування житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Кегичівського районного нотаріального округу Харківської області Удовіченко О.В. 31.10.2019 року за № 325, позивачем не вказано.

З урахуванням викладеного приходжу до наступного висновку.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з абз.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить забезпечення проведення державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з абз.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до абз.1 п.6 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року (тут і надалі, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Відповідно до п.41 Порядку, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (уразі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частиною 2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Так, із витребуваної ухвалою суду від 16.07.2020 року реєстраційної справи № 231, вбачається, що ОСОБА_5 для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості житловий будинок АДРЕСА_1 було подано до Сектору державної реєстрації Кегичівської РДА Харківської області: 1) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 2) декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), з якої вбачається, що дата початку будівництва індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , є 01.04.1993 року; датою закінчення будівництва є 29.05.1994 рік; строк введення об`єкта в експлуатацію вересень 2019 року; 3) дублікат Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_5 (а.с.140-161).

Із досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.08.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Кегичівської державної нотаріальної контори Удовиченко С.А., зареєстрованого у реєстрі за № 977, є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 1500 кв. м, житловою площею 24,2 кв.м., загальною площею 44, 4 кв.м. з надвірними будівлями (а.с.14).

Вказане свідоцтво проправо на спадщину за заповітом є чинним, і у встановленому законом порядку ніким не оспорювалося та недійсним не визнавалося.

При цьому, із декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) вбачається, що індивідуальний житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий №:01:018:0014, належить ОСОБА_5 відповідно до Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.10.2019 року.

Разом з тим, оскільки позивачем вимогу про скасуванням державної реєстрації прав ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 , заявлено похідною від визнання правочину Договору дарування від 31.10.2019 року - недійсним, при цьому єдиною підставою визнання недійсності правочину вказано відсутність майнових прав ОСОБА_5 щодо спірного майна, вказаний спосіб захисту своїх порушених, як вважає позивач, цивільних прав не є правильним, так як скасування державної реєстрації на об`єкт нерухомості обомувлює настання правових наслідків щодо визнання Договору дарування недійсним.

При цьому вимоги до державного реєстратора, як суб`єкта державної реєстрації прав, позивачем не заявлено.

Стаття 51ЦПК України передбачає, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, до таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановлюється ухвала.

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Прозастосування нормцивільного процесуальногозаконодавства прирозгляді справу судіпершої інстанції» від 12 червня 2009року №2 роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законом. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача, оскільки відсутні передбачені законом повноваження змінювати склад осіб, які беруть участь у справі.

Розгляд справи з неналежним відповідачем або за відсутності всіх належних відповідачів позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не заявлено вимоги до державного реєстратора, який проводив державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_5 , суд позбавлений можливості перевірити правомірність та відповідність вчинення ним реєстраційних дій згідно вимог законодавства.

Тому, ОСОБА_5 , як власник будинку, у відповідності до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317 319 ЦК України мала право на свій розсуд розпоряджатися своїм майном шляхом передачі права власності на будинок іншій особі.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог щодо скасування державної реєстрації прав ОСОБА_5 , на спірний житловий будинок, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог як у частині визнання недійсним договору дарування, так і у частині визнання за позивачем права власності на Ѕ частину житлового будинку, так як ці вимоги є похідними та залежно від вирішення позову в цій частині про скасування державної реєстрації права за ОСОБА_14 , наявність свідоцтва про право власності у порядку спадкування на ОСОБА_14 , і відмова суду у задоволенні вимог в цій частині унеможливлює задоволення інших.

У зв`язку із вищевикладеним приходжу до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 13, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Кегичівського районного нотаріального округу про визнання правочину недійсним, скасування запису, визнання права власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10.06.2021 року.

Суддя