РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Бондар О.Д.,

за участі

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український бізнес хаб» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 9 936,00 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що з 16.11.2018 року по 07.08.2020 року позивач перебувала в трудових відносинах з відповідачем. Як зазначає позивач, при звільненні їй не було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 9 936,00 грн.

Крім того, на підставі положень статті 117 КЗпП України позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В той же час представник позивача зазначив, що згідно з довідкою, Виданою відповідачем, заборгованість по заробітній платі становить 7 959,66 грн., тому саме вказана сума підлягає до стягнення як заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі.

Відповідач представника в судове засідання не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не надав.

А тому у відповідності до положень статей 223 та 280 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши сторони, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 в період з 16.11.2018 року по 07.08.2020 року працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Український бізнес хаб» на посаді кореспондента відділу «Компанії та ринки» редакції газети Бізнес та була звільнена за угодою сторін.

Як зазначила позивач та підтверджується копією довідки від 27.08.2021 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Український бізнес хаб», в день звільнення з позивачем не проведено розрахунок та станом на 27.08.2021 року заборгованість по заробітній платі складає 7 959,66 грн.

Відповідач не надав суду доказів на спростування зазначених обставин.

У відповідності до положень статті 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Стаття 94 КЗпП України визначає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ч.1 ст.115 КЗпП України).

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Судом встановлено, що відповідач не провів з позивачем розрахунок при звільненні, а тому заборгованість по заробітній платі в сумі 7 959,66 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач в позовній заяві середньоденний заробіток не визначала, однак в додаткових поясненнях позивач зазначила, що середньоденний заробіток становить 219,67 грн., суд перевіривши його нарахування вважає, що він проведений у відповідності до Постанови кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та з врахуванням розміру заробітної плати яку отримувала позивач.

Загальна кількість днів затримки розрахунку становить 324 дні (з 10.08.2020 року по 22.11.2021 року), тому сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 219,67 грн. х 324 дні = 71 173,08 грн.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український бізнес хаб» (, адреса: м.Київ, вул.Зоологічна, буд.4А оф.139) про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український бізнес хаб» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 7 959 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 66 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 71 173 (сімдесят одна тисяча сто сімдесят три) гривни 08 копійок (суми розраховані без відрахування податків та обов`язкових платежів).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Український бізнес хаб» на користь держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 01 грудня 2021 року

Суддя: Н.Г. Притула