Провадження №: 2/755/5449/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2021 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. ст. 27, 30 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Перевіряючи підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Обираючи підсудність позовної заяви позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва за місцем знаходження Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яким здійснювалося примусове виконання постанови № 020197 від 05.01.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 510 грн.

Проте, з обраною позивачем підсудністю позовної заяви погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року в справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Із доданих до позовної заяви документів убачається, що позивач являється власником автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого МРЕВ-8 УДАІ ГУ МВС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову норм інших видів територіальної підсудності.

З урахуванням того, що позовні вимоги про зняття арешту стосуються рухомого майна - автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , при вирішення питання про підсудність позову та на виконання вимог ч. 2 ст. 30 ЦПК України необхідним є встановлення місцезнаходження цього майна у визначеному чинним законодавством порядку, з урахуванням наступного.

Відповідно до п. 24 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388, зі змінами, реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюється за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) фізичної особи чи місцезнаходження юридичної особи. При цьому в реєстраційних документах зазначається місце реєстрації (проживання) фізичної особи (для внутрішньо переміщених осіб - місце проживання на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або її відображення в електронній формі на Єдиному державному веб-порталі електронних послуг "Портал Дія", зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія) або місце реєстрації юридичної особи, за якою реєструється транспортний засіб.

Отже, місце реєстрації транспортного засобу для фізичних осіб - це місце звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) власника. При цьому, в реєстраційних документах зазначається місце реєстрації (проживання) особи, за якою реєструється транспортний засіб.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого МРЕВ-8 УДАІ ГУ МВС України, яке міститься в матеріалах справи, власником автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , є позивач, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, реєстрація автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 була здійснена МРЕВ-8 УДАІ ГУ МВС України (наразі ТСЦ МВС № 8042), що знаходилося за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 19, що територіально відноситься до Святошинського району м. Києва.

Таким чином, у встановленому законом порядку місце реєстрації транспортного засобу є місцем знаходження цього рухомого майна для визначення підсудності спору щодо зняття арешту з автомобіля.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Київського апеляційного суду від 13.06.2018 року у справі №755/19065/17.

Оскільки змістом позовних вимог є зняття арешту з рухомого майна зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , справа Дніпровському районному суду м. Києва не підсудна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За вимогами ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З урахуванням зазначеного цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна слід передати для розгляду за належною підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва за місцем знаходження рухомого майна на яке накладений арешт, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 30 ЦПК України.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 30, 31, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу № 755/10567/21 (Провадження № 2/755/5449/21) за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна передати на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя