Провадження № 2/761/2022/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Буцан Р.О.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в м. Києві, Державна казначейська служба України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 15.08.2019 р. приблизно о 13 год. 00 хв. в м. Києві поліцейський - водій Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_2 , керуючи оперативним транспортним засобом «Renault Daster» 6002 здійснив зіткнення з автомобілем «АУДІ Q7» д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2019 р. дії водія ОСОБА_3 не відповідають повною мірою положенням п. 3.1 ПДР України. Діями ОСОБА_3 позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 208 300,62 грн. За проведення відповідного дослідження позивач сплатив 2 000,00 грн. Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. і залишилась невідшкодованою сума у розмір 108 300,62 грн. На момент вчинення ДТП ОСОБА_3 працював на посаді поліцейського - водія Шевченківського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві, де під час виконання своїх трудових обов`язків вчиним ДТП і пошкодив автомобіль позивача. Неправомірними діями ОСОБА_3 позивачу було також спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 20 000,00 грн. ОСОБА_1 протягом тривалого часу у зв`язку із пошкодженням автомобіля довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля , через що він тривалий час не може спати в ночі. Це спричинює виникнення пригніченого стану від якого страждають і члени сім`ї. На тривалий час позивачу та його близьким довелось пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні Багато запланованих справ, що потребували пересування автотранспортом довелось відкласти, а від деяких взагалі відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. За таких обставин позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 108 300,62 грн., на відшкодування витрати проведення автотоварознавчого дослідження - 2000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 20 000,00 грн.

Провадження у справі відкрито 18.05.2020 року, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника Головного управління національної поліції в м. Києві надійшов відзив на позов де зазначено наступне. Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення і серед іншого наявність шкоди. Однак існують сумніви щодо законності та достовірності проведеною за ініціативою позивача оцінки вартості майнового збитку, що виключає можливість виплати такого збитку. Крім того, на підтвердження розміру моральної шкоди і її розмір не підтверджений відповідними доказами. За таких обставин, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні заявлених вимог.

Також надійшов відзив і від представника Державна казначейська служба України. Представник відповідача зазначив, що Державні органи, як юридичні особи несуть юридичну відповідальність за своїми зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язанням державних організацій, які є юридичними особами. Крім того, вина працівника Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві в судовому порядку не встановлена. Вимоги же про стягнення моральної шкоди є безпідставними за відсутності належного обгрунтування її наявності.

У відповідь на відзив Головного управління національної поліції в м. Києві позивач вказав, що між позивачем та ТОВ «ІНТЕР ТЕХ СЕРВІС МОТОРС», яке здійснило оцінку спричиненої шкоди 27.08.2019 р. було укладено відповідний договір. Також ОСОБА_1 зазначив, що вказав у позові в чому полягає моральна шкода.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідно до положень ч. 7 ст. 279 ЦПК України в адресу суду від учасників процесу не надходило.

Дослідивши надані докази, надавши їм належну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Встановлено, і не заперечується сторонами, що 15.08.2019 р. в м. Києві приблизно о 12 год. 00 хв. в м. Києві водій ОСОБА_3 , керуючи оперативним транспортним засобом «Рено» 6002 з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальним звуковим сигналом, виконуючи невідкладне службове завдання, зі сторони вул. Грекова по вул. Щусєва виїхав на перехрестя вулицею М. Берлінського на червоний сигнал світлофора не забезпечивши безпеку дорожнього руху та здійснив зіткнення з автомобілем «АУДІ» д.н.з. НОМЕР_1 .

Не заперечується сторонами та обставина, що ОСОБА_3 на момент дорожньо - транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з Шевченківським районним управлінням поліції ГУНП у м. Києві та виконував невідкладне службове завдання.

Як вбачається з постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року, дії водія ОСОБА_3 не відповідають повною мірою положенням п. 3.2 ПДР.

Як свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія якого долучена до матеріалів справи, автомобіль «АУДІ» д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_1 .

Також не заперечується та не оспорюється учасниками процесу, що автомобіль належний позивачу внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ «СК «Універсальна» на підставі заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування по полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8688764, яким було застраховано автомобіль «Renault Daster» 6002, прийнято рішення про виплату за страховим випадком, який стався 15.08.2019 р. у розмірі 100 000,00 грн.

Зазначені обставини також не заперечувались і не спростовувались відповідачами.

За висновком метою визначення завданих збитків позивач звернувся до ТОВ «ІНТЕР ТЕХ СЕРВІС МОТОРС» (договір про надання незалежного експертноавтоповарознавчого дослідження від 27.08.2019 р.) за Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 101-09-19 від 30.08.2019 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 208 300,62 грн.

За проведення відповідного дослідження позивачем сплачено суму у розмірі 2 000,00 грн. за квитанцією 0.0..1 від 30.08.2019 р.

Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), відповідно до п. ч. 2 ст. 22 ЦПК України.

За приписами ст. 1172 ЦУ України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

В свою чергу відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, як це визначено ст. 81 ЦПК України.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними, відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, на підтвердження розміру шкоди позивачем надано Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу № 101-09-19 від 30.08.2019 р., який з огляду на вищенаведені норми процесуального права відповідають вимогам визначення доказу.

Зазначений оцінювачем розмір шкоди не був у встановленому порядку спростований представниками відповідачів, а тому на думку суду може бути покладений в основу рішення.

Доводи представника Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо сумнівів в законності та достовірності проведеної оцінки за відсутності відповідних доказів, не може бути підставою для відмови у поновлені прав позивача, оскільки доказування з огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України не може грунтуватись на припущеннях.

Також суд не може погодитись з твердженнями представника Державної казначейської служби України щодо не встановлення вини ОСОБА_3 , зважаючи на закриття справи про адміністративне правопорушення, беручи до уваги, що таке процесуальне рішення прийнято у зв`язку із закінченням строку для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Крім того відповідно роз`яснень даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачу неправомірними діями особи винною у ДТП.

У п. 5 своєї постанови 4 від 31.03.19995 р. Верховний Суд України також зазначив, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на відновлення життєвих зв`язків, його душевної рівноваги та морального стану, а тому оцінює моральну шкоду в 5000,00 грн.

Так, позов про відшкодування шкоди ОСОБА_1 заявлено до Головного управління національної поліції в м. Києві та Державна казначейська служба України.

Разом з тим, за доводами позивача стягнення такої шкоди має відбутися з Державної казначейської служби, зважаючи на обставини встановлені в судовому засіданні, вимоги чинного законодавства України.

Так, правовідносини, які виникли між сторонами є деліктними (позадоговірними) правовідносинами, які регулюються серед іншого положеннями ст. ст. 1187, 1172 ЦК України.

Як зазначено у постанові Великої палати Верховного Суду від 05.12.2018 р. 2у справі № 426/16825/16-ц аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги обставини встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що як матеріальна так і моральна шкода підлягає стягненню з Головного управління національної поліції в м. Києві.

За таких обставин з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню на відшкодування матеріальної шкоди сума у розмірі 108 300,62 грн., 2 000,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, а всього 110 300,62 грн. та на компенсацію моральної шкоди сума у розмірі 5 000,00 грн.

Розподіляючи судові витрати суд керується приписами ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268, 352,354 ЦПК України, ст.ст. 22,23,1166,1167,1172,1187,1194 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в м. Києві, Державна казначейська служба України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління національної поліції в м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 110 300 грн. 62 копп., на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 303 грн. 03 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст. ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24.02.2021 року.

Суддя: