Справа № 755/4166/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі :

головуючої судді Яровенко Н.О.

присяжні: Берези І.І., Городецької О.М.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

Вимоги заяви мотивовані тим, що починаючи з кінця 2008 р. після смерті батька заявника у матері з`явилися перші симптоми психічного захворювання. Одного дня, коли вона прокинулася, протягом 20 хвилин не розуміла, де вона знаходиться, і що її чоловік помер. У подальшому у неї «неодноразово» виникали ситуації, за яких вона не пам`ятала, що відбувається, де вона знаходиться. При цьому вона спілкувалася рівно та без особливостей. Однак лише під час спілкування можна було зрозуміти, що вона дійсно не розуміє реальність або не пригадує її. З того часу у неї періодично виникали провали в пам`яті, зводило судиною лице. В листопаді 2014р. стався епілептичний напад і заявник вимушений був покликати лікарів, їй рекомендовано було звернутися до лікаря-невропатолога. В подальшому стан ОСОБА_3 погіршився. Вона втратила спроможність читати, писати та вільно виражати свої думки. Також у ОСОБА_3 значно погіршився зір, слух та пам`ять. В березні 2015 р., коли ОСОБА_3 випадково забула таблетки «фінолепсину» у неї сталося ще два епілептичні напади, після яких вона перебувала на стаціонарному лікуванні в КМКЛ № 1. Після цього у неї постійно виникали труднощі щодо власного обслуговування, приготування для себе їжі, прибирання чи заняття іншими домашніми справами. В той час, до серпня 2019 р. ОСОБА_3 проживала із заявником та його дружиною, про неї дбали, стан здоров`я став кращий. Вона почала вільно спілкуватись, нападів не було. Зовнішньо виглядала звичайною. Однак, у спілкуванні можна було зрозуміти, що пам`ять та розуміння погані. Вона нібито дитина, яка «живе одним днем». В серпні 2019 р., незважаючи на заперечення рідних, вона пішла додому та на теперішній час проживає за іншою адресою з раніше незнайомим чоловіком, ОСОБА_5 . На прохання повернутися реагує дуже критично. В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не могла та не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними через наслідки хвороби, вона поставила цим саме себе та сім`ю скрутний стан, та стала жертвою недобросовісних людей. Надалі у своїй заяві заявник виклав, що мати після того, як стала проживати з іншим чоловіком, стала заявляти свої права на дачу, говорила, що син не має на неї права. 30 січня 2020 р. матір уклала договір купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки, при чому на вкрай невигідних умовах (враховуючи ринкову вартість будинку та ділянки). Зараз мати постійно погрожує продати належну їй частину квартири АДРЕСА_1 , незважаючи на те, що у неї немає іншого житла, а там проживає онучка з маленькою дитиною. Тобто, матір готова вигнати на вулицю рідних людей без пояснень. Таким чином, заявник вважає, що його матір потребує постійної опіки з боку родини внаслідок існування в неї психічного захворювання.

Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. В своїх письмових поясненнях заявник зазначив, що фахівцями під час амбулаторної експертизи не було з`ясовано в повному обсязі всі обставини. Заявник вважає, що в матері з`явились прогресуючи зміни усієї особистості: зникли притаманні інтереси, втратились раніше маючі зв`язки, стала проявляти байдужість до рідних, у тому числі до малих дітей, ОСОБА_3 стала груба, егоїстична. Ці прояви поведінки є ознаками прояви вікової деменції.

Заінтересована особа ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення заяви в повному обсязі та просили відмовити. В своїх письмових поясненнях пояснили, що висновком судової експертизи підтверджено той факт, що за своїм психічним здоров`ям ОСОБА_3 здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того, ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебувала і не перебуває. Заінтересована особа та її представник вважають, що з тексту заяви вбачається умисел у встановлені опіки над власною матір`ю з метою позбавити останню можливості вільно розпоряджатися належним їй на праві власності нерухомим майном.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської РДА в судове засідання не з`явився. Просили розгляд справи провести у відсутність представника та прийняти рішення згідно чинного законодавства України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 квітня 2020 року відкрито провадження за правилами окремого провадження.

Протокольною ухвалою від 18 червня 2020 року залучено до участі у справі заінтересовану особу ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року клопотання представника заявника ОСОБА_2 про призначення судової-психіатричної експертизи та витребування доказів задоволено. Призначено по справі амбулаторну судово - психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського центру судово - психіатричних експертиз. Витребувано з Київської міської клінічної лікарні №1та Київської міської клінічної лікарні №5наступну інформацію: 1) Чи перебувала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на стаціонарному лікуванні в період з 01 січня 2014 року і по даний час, якщо так, то з якими скаргами вона поступала на лікування? 2) Які діагнози встановлювались ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході стаціонарного лікування? 3) Чи проводилося обстеження обстеження(консультації) в ході стаціонарного лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо так, то ким саме, коли і які діагнози були ним встановлені?

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2020 року поновлено провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна для розгляду клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертного дослідження, призначеного Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.06.2020 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2020 року клопотання експерта Київського міського центру судово-психіатричних експертиз про надання додаткових матеріалів для проведення судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_3 , 1938 року народження задоволеною Витребувано з Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 (м. Київ, вул. Миропільська, 8) довідку або амбулаторну картку ОСОБА_3 , 1938 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувано з КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» (м .Київ, вул. Харківське шосе, 121) медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_3 , 1938 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за 2015 рік. Витребувано з ЦП МСД (м. Київ, вул. Курнатовського, 7) медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_3 , 1938 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Витребувано з Київської міської клінічної лікарні № 5 (м. Київ, вул. Відпочинку,11) медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_3 , 1938 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за 2014 рік.

25 березня 2021 року на адресу суду від КМЦСПЕ надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 83 стосовно ОСОБА_3 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року поновлено провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна. Продовжено розгляд справи в судовому засіданні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року в задоволенні клопотання представника заявника про призначення повторної судово-психіатричної експертизи відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, пояснення заінтересованої особи ОСОБА_3 та її представника, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 23 січня 1965 року (а.с. 19).

Згідно ст. 39 ч. 1 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Частиною 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для визнання фізичної особи недієздатною, крім наявності в неї хронічного, стійкого психічного розладу, є нездатність такої особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Недієздатність це втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в ЦК України.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (ст. 298 ЦПК України).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 83 від 16 лютого 2021 р. у підекспертної ОСОБА_3 у 2014 році на тлі гіпертонічної хвороби вперше стався епілептичний напад, з приводу чого перебувала на стаціонарному лікуванні. Під час госпіталізації, лікарі соматичного профілю відмічали у неї «зниження пам`яті», порушення уваги («розсіяність»), «загальмованість». Водночас при проведенні відповідного тестування на визначення ступеню інтелектуально-мнестичних порушень (шкала MMSE - «Краткая шкала оценки психического статуса») відмічався рівень «когнітивних порушень», тобто відсутність суттєвого інтелектуально-мнестичного зниження. В той період часу їй був виставлений діагноз «ЦАС (церебральний атеросклероз). ГХ (гіпертонічна хвороба) II ст. ризик помірний». Ускладнення «дисциркуляторна атеросклеротична енцефалопатія II ст., прогресуючий перебіг з когнітивно-мнестичним зниженням, вестибуло-атактичними порушеннями». У подальшому, під час госпіталізації у 2015 році у неї також не відмічалися значні порушення психічного стану, зокрема, інтелекту та пам`яті, виставлявся діагноз «Стан після перенесеного судомного нападу (04.03.2015). Церебровоскулярна хвороба. Дисциркуляторна енцефалопатія II ст. ...повільно прогресуючий перебіг. Епілептиформний, цефалгічний та церебрастенічний синдроми, помірні когнітивні порушення». (2015р.). При теперішньому клінічному дослідженні у підекспертної на тлі зміни темпу та динаміки психічних процесів за органічним типом відмічаються нестійкість уваги, нерівномірність, уповільненість мислення зі схильністю до надмірної обставинності, деяке погіршення оперативної пам`яті, деяка емоційно-вольова нестійкість, нестійкість настрою. При цьому у підекспертної збережена критична та прогностична здатність, вона достатньо адаптована у соціумі та побуті, не виявляє будь-якої психотичної симптоматики. Вищезазначена психопатологічна симптоматика, з урахуванням анамнестичних даних (гіпертонічна хвороба, дисциркуляторна енцефалопатія), відповідає діагностичним критеріям «Органічного ураження головноготмозку судинного ґенезу з легкими емоційно-вольовими та когнітивними порушеннями» (F.07.8). Наявний у ОСОБА_3 психічний розлад не позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_3 виявляє ознаки психічного розладу «Органічне ураження головноготмозку судинного ґенезу з легкими емоційно-вольовими та когнітивними порушеннями» (F.07.8). За своїм психічним станом ОСОБА_3 здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Заявник на підтвердження обставин зазначених у заяві надав ряд медичної документації, а саме копії досліджень магнітно-резонансної томографії, електроенцефалографії, ЕЕГ-дослідження, копію корінця виклику екстреної медичної допомоги та копію направлення для проведення магнітно-резонансної томографії головного мозку.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).

Відповідно до копії дослідження від 23 жовтня 2014 року за результатами проведення магнітно-резонансної томографії, ОСОБА_3 має ознаки хронічної недостатності мозкового кровообігу, церебральної атрофії.

Також, з копії електроенцефалографії від 13 листопада 2014 року та ЕЕГ-дослідження від 03 лютого 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 було проведено певні медичні дослідження.

04 березня 2015 року та 11 лютого 2020 року було здійснено виклики швидкої допомоги ОСОБА_3 , з якого вбачається, що останній було зроблено огляд та введено медичні препарати.

Так, з наданої медичної документації встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово проходила медичні обстеження та здійснювались виклики екстренної медичної допомоги, однак те, що такі обстеження нерозривно пов`язані та підтвержують незадовільний психічних стан та не, що ОСОБА_3 не може керувати своїми діями та не усвідомлює їх значення судом не було встановлено та дані медичні документи таких відомостей не містять.

Також, судом була витребувана довідка або амбулаторна картка ОСОБА_3 з Київської міської психоневрологічної лікарні №2, однак згідно наданої відповіді ОСОБА_3 під наглядом лікаря-психіатра у КПН "КМПНЛ №2" не перебуває, медична документація відсутня.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що між заявником ОСОБА_1 та його матір`ю ОСОБА_3 наявний спір щодо розпорядження майном та фактично метою звернення до суду з даною заявою є обмеження ОСОБА_3 у самостійному розпорядженні майном, яке їй належить.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатною немає, оскільки зібраними у справі доказами не підтверджується, що ОСОБА_3 внаслідок психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки та призначення опікуна в частині визнання ОСОБА_3 недієздатною з серпня 2019 року.

Щодо позовної вимоги про встановлення опіки на ОСОБА_3 та призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 суд зазначає, що оскяльки дана вимога є похідною від вимоги про визнання ОСОБА_3 недієздатном, тому суд вважає за доцільне відмовити в задоволенні заявленої вимоги про встановлення над ОСОБА_3 опіки та зобов`язання Орган опіки та піклування Дніпровської РДА признати опікуном ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

За змістом статті 298 ЦПК України для встановлення обставини наявності стійкого хронічного психічного розладу в особи, за наявності якого особа не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними призначається судово- психіатрична експертиза.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Враховуючи вище викладене та аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки та призначення опікуна в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 39, 55, 58, 60, 63, 64, ЦК України; ст. ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 200, 229, 259, 263-265, 268, 273, 295-300, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 про визнання особи недієздатною та встановлення опіки та призначення опікуна відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 17 червня 2021 року .

Дані сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Дніпровська районна в місті Києві державна адмінінстрація, адреса місцезнаходження : місто Київ, бульвар Праці 1/1;

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1

Суддя Н.О.Яровенко

Присяжні: І.І.Береза

О.М.Городецької