ПОСТАНОВА

Іменем України

16 червня 2021 року м. Кропивницький

справа № 389/3069/20

провадження № 22-ц/4809/696/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2021 року у складі судді Берднікової Г.В.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала заяву № б/н від 16.11.2013.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ними Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було надано кредитну картку та відкрито кредитний рахунок із встановленням кредитного ліміту, який у подальшому було збільшено до 9000 грн.

Щодо встановлення та зміну кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Крім того, відповідно до редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 пунктом 2.1.1.2.12 договору передбачена можливість зміни тарифів, таким чином банк використав своє право щодо зміни умов договору.

14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості і зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, в результаті чого станом на 24 вересня 2020 року має заборгованість в розмірі 38747,12 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредита 22608,44 грн, у тому числі заборгованості за поточним тілом кредиту 0,00 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту 22608,44 грн; заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн; заборгованості за простроченими відсотками 0,00 грн; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 в сумі 8126,04 грн; нарахованої пені 8012,64 грн; нарахованої комісії 0,00 грн.

Позивач просив стягнути зазначену суму боргу та сплачений судовий збір.

Короткий зміст рішення суду

Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредитному договору від 16.11.2013 за тілом кредиту в розмірі 9000 грн та судовий збір у сумі 488,24 грн. В задоволенні вимог про стягнення процентів та пені відмовлено.

Судом зазначено, що матеріали справи не містять доказів збільшення кредитного ліміту за межі 9000 грн.

Крім того, суд не взяв до уваги витяг з Тарифів та Умов і правила надання банківських послуг, оскільки вони не містять підпису позичальника.

Також суд першої інстанції вважає, що позивачем не було доведено права вимагати сплати відповідачем процентів згідно зі ст. 625 ЦК України, оскільки останнім достовірно не доказано момент виникнення обов`язку у відповідача зі сплати коштів, а відповідальність настає саме за прострочення виконання зобов`язання щодо певної суми.

Суд дійшов висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду в частині незадоволених вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції в частині незадоволених вимог щодо стягнення частини боргу за тілом кредиту в розмірі 13608,44 грн, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 8126,04 та пені 8012,64 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в повному обсязі.

Вважає, що рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідно до підписаної анкети-заяви, відповідач ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку та розумів їх зміст.

Вказує, що відповідачу на підставі підписаної анкети-заяви було відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту із встановленим кредитним лімітом.

Зазначає, що після отримання кредитної картки відповідач здійснила дії щодо її активації, користувалась кредитною карткою, та отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, що відображено у виписці про рух коштів.

Позивач звертає увагу на те, що 14.02.2016 було здійснено перший платіж за покупку на суму 3293 грн за сервісом «Оплата частинами» в РТхеноЛюкс в м. Знам`янка; 16.03.2016 перший платіж за покупку на суму 747 грн в РМТС в м. Знам`янка; 17.07.2016 перший платіж за покупку на суму 542 грн в РМТС в м. Знам`янка, та в подальшому кошти щомісячно списувалися з картки відповідачки у зв`язку з використанням зазначеного сервісу. Оскільки сервіс «Оплата частинами» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, тому не потребує підписання додатково окремого договору.

Окрім того, з виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач неодноразово здійснювала переказ коштів на погашення заборгованості зі своїх карт, у тому числі і з кредитної карти.

Так як, відповідачем під час списання чергового щомісячного платежу по оплаті частинами було використано всю суму кредитного ліміту, списання коштів здійснено за рахунок овердрафту, що і спричинило перевищення тіла кредиту над розміром встановленого кредитного ліміту, а тому повинно бути сплачено в повному обсязі.

Звертає увагу суду, що заяв, дзвінків в банк від відповідача про втрату кредитної картки за допомогою якої була оформлена послуга «Оплата частинами» не надходило, що підтверджує оформлення оплати частинами саме відповідачем.

Зазначає, що 01.03.2019 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було внесено зміни до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно зазначених змін, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми не повернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна» та 84,0% - для картки «Універсальна голд». Отже, за період з 01.10.2019 по 24.09.2020 розмір відсотків від суми не повернутого в строк кредиту становить 86,4%.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що згідно вимог ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

16 листопада 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний ліміт неодноразово змінювався, як в сторону збільшення, так і зменшення, 31 січня 2017 року його було збільшено до 9000 грн.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився із зазначеним договором до його укладення, який був наданий йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, без зазначення його затвердження та прийняття банком.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2013 року, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору банк станом на 24 вересня 2020 року має заборгованість 38747,12 грн, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 22608,44 грн у тому числі заборгованості за поточним тілом кредиту 0,00 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту 22608,44 грн; заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн; заборгованості за простроченими відсотками 0,00 грн; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 в сумі 8126,04 грн; нарахованої пені 8012,64 грн; нарахованої комісії 0,00 грн.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення частини тіла кредиту у сумі 9000 грн, а тому згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом встановлено, що 16.11.2013 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за змістом якої відповідач визнала, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт, або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч. 1 ст. 633 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, з ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у подальшому було збільшено до 9000 грн.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси та підпису відповідача.

Проте, відповідно до довідки про зміну умов кредитування вбачається, що було неодноразово змінено кредитний ліміт: 12.01.2016 500 грн; 18.04.2016 1000 грн; 11.06.2016 1500 грн; 15.06.2016 3000 грн; 15.06.2016 2000 грн; 16.06.2016 5000 грн; 31.01.2017 9000 грн.(а.с. 13)

З наданої позивачем виписки з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 апеляційним судом установлено, що банком зазначеному клієнту було надано кредитних коштів 22948,34 грн на картковий рахунок, які нею були частково зняті готівкою та частково використані в рахунок оплати товарів та послуг за період з моменту встановлення першого кредитного ліміту, а саме: з 11.06.2016 по 01.03.2020 (а.с. 58-66).

Також, за вказаний період часу, нею було внесено (поповнено) готівкових коштів на кредитний рахунок в розмірі 30672,25 грн.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачем всього використано коштів у розмірі 22948,34 грн, а внесено у розмірі 30672,25 грн, то відповідач повністю погасила заборгованість перед банком включаючи послугу «Оплата частинами».

Отже, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення частини заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13608,44 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Мотивуючи заборгованість за пенею, позивач посилається на умови та правила надання банківських послуг та на тарифи обслуговування кредитних карток «Універсальна». Однак, суд не вбачає підстав для задоволення зазначених вимог, оскільки умови та правила надання банківських послуг та тарифи не містять підпису відповідача.

Проте надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Як і у справі № 342/180/17, яку переглядала Велика Палата Верховного Суду, так і в цій справі відсутні дані про те, що саме такі Умови та Правила надання банківських послуг мала на увазі відповідачка на час укладення договору з позивачем, тобто станом на 21 березня 2013 року.

Колегія суддів зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір,а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

До того ж, у даному випадку, необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, колегія суддів зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про недостатність підстав вважати, що при укладенні договору, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк.

З огляду на відсутність достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила банківських послуг, Тарифи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та порядок сплати пені не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 759/5029/18.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення пені за спірним кредитним договором.

Стосовно вимог про стягнення відсотків, колегія суддів виходить з наступного.

За наявності простроченої заборгованості по кредиту в позивача виникло право вимагати сплати процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, що було ним зроблено.

І в позовній заяві, і в розрахунку заборгованості позивач вказав, що він просить стягнути з відповідачки проценти на підставі ст. 625 ЦК України.

Отже, суд першої інстанції належним чином не з`ясував підстави вимог позивача про стягнення процентів, не перевірив їх належним чином, неправильно визначив закон, який регулює правовідносини сторін в цій частині.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачені нею індекс інфляції та проценти є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Зокрема, проценти від простроченої суми зобов`язання забезпечують захист майнового інтересу кредитора, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розмір таких процентів встановлено законом і становить три проценти річних від простроченої суми, але цей розмір може бути змінений за домовленістю сторін договору.

Позивач у своєму розрахунку просив стягнути з відповідачки проценти у розмірі 86,4 % річних. На підтвердження того, що сторони договору визначили самостійно розмір процентів річних на випадок застосування ст. 625 ЦК України, позивач надав витяг з Умови та Правила надання банківських послуг, як частину укладеного між ним і відповідачкою кредитного договору та які розмішено в мережі Інтернет за адресою: www.privatbank.ua.

Проте, витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», витяг Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Умов та Тарифів розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Наданий позивачем витяг не містить відомостей про підписання відповідачкою саме таких Умов надання кредиту.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду робить висновок, що позивач має право вимагати стягнення з відповідачки трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості (с. 7-14), банк розрахував і вимагав стягнути проценти на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01 жовтня 2019 року по 24 вересня 2020 року, а тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зробити свій розрахунок за цей період.

Аналізуючи розрахунок заборгованості, наданий банком, заборгованість за процентами виникла за 360 днів, та оскільки суд задовольняє тіло кредиту в розмірі 9000 грн, тому стягненню за 3 відсотка річних підлягає 266,3 грн (9000 х 3: 100 : 365 х 360 = 266,30, де 9000 сума простроченої заборгованості, 360 кількість днів прострочення з 01.10.2019 по 24.09.2020)

Отже, всього сума трьох процентів річних за визначений позивачем час прострочення виконання зобов`язання становить 266,30 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині стягнення заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення відсотків з відповідача на користь банку у розмірі 266,30 грн. В частині вирішення судом вимог про стягнення тіла кредиту та пені підстави для зміни чи скасування рішення відсутні.

Судові витрати понесені відповідачем документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви в розмірі 2102,00 грн, за подачу апеляційної скарги в розмірі 3153,00 грн (а.с. 5; а.с.99).

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 362,6 грн із розрахунку: 38747,12 грн (заявлені вимоги): 266,3 грн (задоволені позовні вимоги) = 6,9% від 5255 грн сплаченого судового збору = 362,6 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За таких обставин, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині вирішення вимог про стягнення відсотків з ухваленням нового рішення про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, у розмірі 266,30 грн і залишенню без змін в частині вирішення вимог про стягнення частини боргу за тілом кредиту та пені.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 січня 2021 року скасувати в частині вирішення вимоги про стягнення заборгованості за відсотками з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () відсотків у розмірі 266 (двісті шістдесят шість) грн 30 коп. та 362 (триста шістдесят дві) грн 60 коп. в рахунок компенсації понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду в іншій частині, що оскаржується залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко