Справа № 473/656/21
РІШЕННЯ

іменем України

"26" лютого 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Пащенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Вознесенський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України

встановив

25 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

В обґрунтування даної заяви вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна у її доньки ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , факт народження якого було посвідчено недійсним документом (свідоцтвом про народження, виданим незаконним органом на тимчасово окупованій території).

В той же час в зв`язку з відсутністю у заявника передбачених законом документів про народження дитини, остання не має можливості належним чином зареєструвати факт народження сина в органах ДРАЦСу.

Враховуючи викладене заявник просила про встановлення факту народження ОСОБА_3 в судовому порядку.

Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.

В судове засіданні заявник ОСОБА_1 не з`явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, заяву підтримує у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Вознесенського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року„Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"(з наступнимизмінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 , факт народження якого було посвідчено свідоцтвом про народження (в графі батько дитини зазначено ОСОБА_5 , який відповідно до свідоцтва про шлюб виданого 29.01.2016 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції серія НОМЕР_1 є чоловіком заявника ОСОБА_2 ).

Проте цей документ є недійсним, оскільки виданий незаконним органом на тимчасово окупованій території, а згідно ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України`державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В той же час відповідно до ч.1 ст.144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Однак заявниця позбавлена можливості отримати передбачені ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.п. 2 п. 1 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 у редакції наказу від 24 грудня 2010 року №3307/5 видані належним органом документи, необхідні для реєстрації народження дитини.

В зв`язку з цим факт народження ОСОБА_3 не може бути зареєстрований в органах ДРАЦС.

Проте факт та обставини народження у ОСОБА_2 сина знайшли своє повне підтвердження наявними в матеріалах справи письмовими доказами в сукупності (а.с. 11), а тому заява підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК рішення суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.12,13,259,263 - 265,315-319 ЦПК України, суд

ухвалив

заяву - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_3 , стать чоловіча, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Севастополь, Автономна Республіка Крим, Україна, матір`ю якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Вознесенськ Миколаївської області, Україна, громадянка України, батьком якого є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець міста Джанкой, Автономної Республіки Крим, громадянин України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ротар

Рішення не набрало законної сили, однак підлягає