Постанова

Іменем України

14 червня 2021 року

м. Київ

справа № 305/786/17

провадження № 61-11042св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - Верхньоводянська сільська рада Рахівського району Закарпатської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 липня 2020 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В., Кондора Р. Ю., Собослоя Г. Г.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Верхньоводянська сільська рада Рахівського району Закарпатської області, у якому просила усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідачів не здійснювати будь-яких дій щодо пошкодження, перекриття чи блокування іншим чином полотна під`їзної дороги, що веде до земельної ділянки позивача, зобов`язати відповідачів привести в попередній стан полотно під`їзної дороги та не здійснювати будь-яких інших перешкод в користуванні під`їзною дорогою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 та є власником вказаного житлового будинку, а також прилеглої до нього земельної ділянки площею 0,1234 га. Відповідачі проживають по АДРЕСА_2 в тому ж селі. Позивачу відомо, що відповідачі не мають жодного документу, який би підтверджував їх право власності на земельну ділянку та будинок, де вони проживають. До господарства позивача з АДРЕСА_2 веде під`їзна дорога, яка фактично проходить через земельну ділянку, якою без будь-яких документів користуються відповідачі. Вказана під`їзна дорога була там починаючи з 1960 року, зображена на схемах розташування земельних ділянок по АДРЕСА_1 . Іншої під`їзної дороги до господарства позивача немає. З 2016 року відповідачі роблять позивачу та її сім`ї всілякі перешкоди у користуванні зазначеною під`їзною дорогою. У квітні 2017 року ОСОБА_2 та його родичі викопали посередині дороги яму діаметром близько

1,5 кв м, глибиною 1 м, пояснюючи це тим, що вони копають колодязь. На прохання позивача припинити такі незаконні дії відповідачі реагують агресивно, погрожують фізичною розправою, висловлюються в адресу позивача нецензурною лайкою. Таким чином, позивач вважала, що у діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є порушення законних прав позивача щодо безперешкодного користування земельною ділянкою.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, зобов`язавши їх не здійснювати будь-яких дій щодо пошкодження, перекриття чи блокування іншим чином полотна під`їзної дороги та привести в попередній стан полотно під`їзної дороги що веде до земельної ділянки та господарства, яке належить ОСОБА_1 та розташоване за адресою в АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі унеможливили під`їзд до домогосподарства, чим обмежили право позивачки у здійсненні права власності на належну їй земельну ділянку, а саме у її вільному та безперешкодному користуванні власністю. Також суд зазначив, що такий спосіб захисту, як зобов`язання не здійснювати будь-яких дій в майбутньому, не передбачений законом.

Не погоджуючись з цим рішенням, особа, яка не брала участі в розгляді справи ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 01 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Рішення Рахівського районного суду від 17 жовтня 2017 року скасовано та прийнято іншу постанову суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що відповідно до схеми розташування земельної ділянки та листа сільського голови села Верхнє Водяне прохід і проїзд до дворогосподарства АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , здійснюється по під`їзній дорозі, яка проходить через присадибну (незареєстровану) ділянку громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 і знаходиться в їх спільному користуванні з ОСОБА_1 біля 30 років.Позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні під`їзною дорогою через земельну ділянку, яка перебуває у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , порушують права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_4 на належне користування такою земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку.Суд першої інстанції на вказане не звернув уваги, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку, що рішення суду про задоволення позову впливає на права ОСОБА_4 , яка не приймала участь у справі в якості сторони (відповідача чи співвідповідача).

Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги

23 липня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачу не було відомо, що ОСОБА_4 є співвласником будинку АДРЕСА_2 , так як ОСОБА_4 не проживає та не зареєстрована у цьому будинку і не створювала позивачу перешкод у користуванні під`їзною дорогою. Вказана під`їзна дорога є землями загального користування і відповідачам не належить. На цій дорозі відповідачі викопали яму, яка створює перешкоди позивачу безперешкодно користуватися дорогою загального значення.

Підставою касаційного оскарження зазначає, що позивач не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, призначений на 01 липня 2021 року, представник позивача отримав судову повістку лише 07 липня 2021 року, чим порушено право позивача на справедливий неупереджений розгляд справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу із суду першої інстанції.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 31 липня 2020 року зазначено, що підставами касаційного оскарження заявник зазначає порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права зокрема, що оскаржене судове рішення ухвалене з порушенням пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що апеляційний розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 у судовому засіданні, призначеному на 10 год 00 хв 01 липня 2020 року (а. с. 228-230), в якому ухвалена оскаржена постанова суду апеляційної інстанції. Судова повістка про виклик позивачки в це судове засідання повернута без вручення з відміткою «за межами України» (а.с. 215).

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції, призначений на 01 липня 2020 року.

Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).

Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстав для висновку про те, що оскаржена постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без додержання норм процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену постанову апеляційного суду скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 01 липня 2020 року скасувати.

Передати справу № 305/786/17 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Закарпатського апеляційного суду від 01 липня 2020 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

В. І. Крат