Провадження № 2/752/8022/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.11.2021 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 . В червні 2021 року позивач випадково серед речей померлої знайшов заповіт від 26.03.2009 року, про існування якого до цього часу не знав, відповідно до якого ОСОБА_2 заповіла позивачу все належне їй майно.

З огляду на те, що Заповіт знайдено позивачем після спливу встановленого законодавстом шестимісячного строку для прийняття спадщини та на те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, позивач звернувся до суду з метою визнання причин пропуску строку поважними і визначення йому додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання, надано строк відповідачу на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що ОСОБА_2 була мамою відповідача. Про заповіт, який мати за життя склала на користь позивача, тобто сина відповідача, йому не було відомо. Після смерті матері, відповідач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, на спадщину, що залишилась після смерті матері, не претендує. Проти прийняття спадщини сином не заперечує. Зазначив про визнання позовних вимог позивача в повному обсязі.

У підготовче засідання відповідач не з`явився.

Відповідачем подано заяву, з якої вбачається, що він просить суд розглянути справу без його участі.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючі наведені правові положення, суд вважає, що у даній справі рішення можливо прийняти в підготовчому засіданні.

Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача та відповідно мати відповідача - ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 30.03.2021 року на підставі якого 06.04.2021 року Оболонським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги є її син ОСОБА_2 , що є відповідачем, який, відповідно до пояснень, наданих у відзиві, не подавав заяву про прийняття спадщини та не претендує на спадкове майно.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, який 26.03.2009 року посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Івановим О.І., зареєстрований в реєстрі за № 46640760, яким заповіла все своє майно ОСОБА_1 - позивачу (а.с. 13).

З позову вбачається, що позивач не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки про вказаний заповіт, який був знайдений ним у червні 2021 року, він не знав.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

01.07.2021 року позивач звернувся до нотаріуса для отримання інформації щодо наявності відкритої спадкової справи відносно померлої ОСОБА_2 . 01.07.2021 року отримав роз`яснення нотаріуса про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, з огляду на сплив визначеного законом терміну для прийняття спадщини постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій не надавалася, запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно з положеннями ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, тобто, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Позивач посилається на те, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, оскільки йому не було відомо про наявність на його ім`я заповіту, який був ним знайдений після спливу строку на прийняття спадщини.

04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 (ЄДРСРУ № 88232181) вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.06.2019 року (справа № 565/1145/17) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. При цьому суд виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку, а необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

З огляду на наведене, а також на визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку є поважною, вимога за позовом є обґрунтованою, а тому він підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1220, 1222, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя