Справа № 756/6584/14-ц Головуючий 1 інстанція- Шролик І.С.
Проваження № 22-ц/824/7429/2021 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 липня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року у справі за скаргою боржниці ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Русецького Павла Сергійовича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», суб`єкт оціночної діяльності: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейв Компані»,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року боржниця ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Русецького П.С., яку мотивувала тим, що в провадженні приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 63616933 з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/3147/14, виданого 16 версня 2014 року Оболонським районним судом м.Києва, про стягнення з неї на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу за кредитним договором № 0 від 02 жовтня 2007 року в сумі 15238,09 доларів США.

Вказує, що при виконанні судового рішення приватним виконавцем звернуто стягнення на належну їй земельну ділянку розміром 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, розташовану на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:008:0017. Вважає, що при визначенні вартості земельної ділянки приватний виконавець порушив вимоги ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», не дотримавшись 10-ти денного терміну з дня прийняття постанови про арешт майна для узгодження вартості майна між сторонами виконавчого провадження. Оцінка проведена ТОВ «Сейв Компані» із порушенням вимог закону з огляду на неповідомлення експерта про кримінальну відповідальність за складання неправдивого висновку, оцінку проведено формально, без фактичного огляду експертом предмета оцінки, при складанні звіту допущено порушення процедури його складання. Окрім того, сам звіт про оцінку майна не відповідає вимогам закону, а вартість земельної ділянки є істотно заниженою, оскільки оцінювачем безпідставно не взято до уваги ціни на подібні земельні ділянки у томуж населеному пункті. Боржнику не запропоновано узгодити вартість ділянки та не направлено постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності та арешт майна боржника, а також повідомлення про вартість майна.

- 2 -

Зазначає, що з матеріалами виконавчого провадження вона ознайомилась лише 26 січня 2021 року, а скаргу подала 04 лютого 2021 року, томує підстави для поновлення строку на звернення до суду зі скаргою.

У зв`язку з наведеним просила поновити строк звернення до суду зі скаргою, визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Русецького П.С. у виконавчому провадженні № 63661933 щодо звернення стягнення на майно боржника, визначення вартості майна відповідно до звіту ТОВ «Сейв Компані» від 24 грудня 2020 року про експертну грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером :01:008:0017, площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , визнати таким, що не підлягає застосуванню звіт про експертну грошову оцінку та висновок про вартість вказаної земельної ділянки,зупинити передачу вказаної земельної ділянки на реалізацію шляхом проведення електронних торгів ДП «Сетам», до розгляду цієї скарги.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, боржниця ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її скаргу задоволити в повному обсязі,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга мотивована тим, що судом не враховані її доводи, а саме, що при визначенні вартості земельної ділянки приватний виконавець не дотримався встановленого ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» 10-ти денного терміну з дня прийняття постанови про арешт майна для узгодження вартості майна між сторонами виконавчого провадження, а боржнику не запропоновано узгодити його вартість. Боржнику не запропоновано узгодити вартість ділянки та не направлено постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності та арешт майна боржника, а також повідомлення про вартість майна. Без дотримання строків оскарження звіту про оцінку майна, виконавцем було вчинено дії щодо його реалізації.Судом не враховано, що експерт не повідомлявся про кримінальну відповідальність за складання неправдивого висновку. Вартість земельної ділянки є істотно заниженою, оскільки оцінювачем безпідставно не взято до уваги ціни на подібні земельні ділянки у тому ж населеному пункті. При складанні звіту допущено порушення процедури його складання, оцінкупроведено формально, без фактичного огляду експертом предмета оцінки, а сам звіт про оцінку майна не відповідає вимогам закону.Судом не застосовано до відносин положення Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМ України від 10 вересня 2003 року.

Приватний виконавець Русецький П.С. подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив задоволенні скарги, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Стягувач АТ «УкрСиббанк» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про правильність ухвали суду першої інстанції та відсутність підстав для її скасування, а також навів заперечення проти доводів апеляційної скарги, які вважав необгрунтованими.

В суді апеляційної інстанції представник боржниці ОСОБА_1 адвокат Коновал О.В. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримала, просила задоволити та скасувати ухвалу Оболонського районного суду м.Києва як незаконну.

Приватний виконавець Русецький П.С. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

- 3 -

Стягувач АТ «УкрСиббанк» і суб`єкт оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» належним чином повідомлені про розгляд справи, що стверджується направленими згідно ч.6 ст.128 ЦПК України на їх офіційні електронні адреси судовими повістками і повідомленням про їх доставлення, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.1291 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до приписів ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом встановлено, що на виконанні у приватноговиконавця виконавчого округу м.Києва Русецького П.С. перебуває виконавче провадження ВП № 63616933 з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/3147/14, виданого 16 вересня 2014 року Оболонським районним судом м.Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу за кредитним договором № 0 від 02 жовтня 2007 року в сумі 15238,09 доларів США.

Виконавче провадження відкрите постановою виконавця від 13 листопада 2020 року за заявою стягувача ПАТ «УкрСиббанк».

Того ж дня, 13 листопада 2020 року постановою приватного виконавця накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржниці ОСОБА_1

14 грудня 2020 року приватним виконавцем Русецьким П.С. прийнято постанову про накладення арешту на належну боржниці ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, що розташована по

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:008:0017 з метою звернення стягнення на майно в межах суми боргу. Вказана земельна ділянка відповідно до договору іпотеки від 02 жовтня 2007 року передана боржницею ОСОБА_1 в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 02 жовтня 2007 року.

В цей же день, 14 грудня 2020 року приватним виконавцем прийнято постанову про опис та арешт вказаної земельної ділянки розміром 0,25 га, кадастровий номер :01:008:0017.

16 грудня 2020 року стягувач АТ «УкрСиббанк» подав приватному виконавцю заявою про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання за для проведення оцінки і визначення ринкової вартості описаної земельної діялнкиго майна боржника. В поданій заяві стягувач зазначив, що сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна.

Постановою приватного виконавця від 16 грудня 2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Сейв Компані» для участі у виконавчому провадженні. Цією ж постановою (п.3) суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані»попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від надання звіту та за надання завідомо неправдивого звіту.

22 грудня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані» складено звіт про експертну грошову оцінку, згідно якого вартість земельної ділянки розміром 0,25 га, кадастровий номер :01:008:0017 становить 106400 грн. Звіт надано приватному виконавцю 24 грудня 2020 року.

Встановлено, що боржниця ОСОБА_1 ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження 17 листопада 2020 року та 26 січня 2021 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю неправомірності оскаржуваних дій приватного виконавця при зверненні стягнення на майно боржника в межах виконавчого провадження № 63616933, як і відсутністю обставин для незастосування під час виконавчого провадження звіту про оцінку вартості нерухомого майна від 22 грудня 2020 року виконаного ТОВ «Сейв Компані».

При цьому суд виходив з того, що жодних доказів про наявність пропозиції чи намірів від боржника ОСОБА_1 стягувачу про узгодження вартості майна, в порядку передбачену положенням ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», скаржником не надано.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Згідно ч.1 ст.2 цього Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням в тому числі таких засад, як: верховенства права, обов`язковості виконання рішень та законності.

Згідно ч.ч.1-2 ст.57 цього Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

- 5 -

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (ч.3 ст.57 Закону).

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем (ч.5 ст.57 Закону).

Судом встановлено, що після накладення арешту на майно боржниці ОСОБА_1 сторони виконавчого провадження не узгодили вартість майна, що стверджується заявою АТ «УкрСиббанк» від 16 грудня 2020 року про визначення вартості земельної ділянки, в якій стягувач вказав про відсутність згоди сторін щодо вартості майна.

У свою чергу боржниця ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу як про те, що вартість ділянки узгоджена, так і взагалі про її спроби узгодити таку вартість.

Також , судом встановлено, що звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки розміром 0,25 га, кадастровий номер :01:008:0017 складено повноважною особою - суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Сейв Компані», який залучений виконавцем до виконавчого провадження у встановленому законом порядку і попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого звіту.

За таких обставин суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом того, що при визначенні вартості земельної ділянки приватний виконавець не дотримався встановленого ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» 10-ти денного терміну з дня прийняття постанови про арешт майна для узгодження вартості майна між сторонами виконавчого провадження, а боржниці не запропоновано узгодити її вартість, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

По-перше, згідно ч.1 ст.57 вказаного Закону визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. Тобто узгодження здійснюється самостійно і виконавець не має спонукати до цього жодну із сторін виконавчого провадження, як помилково вважає скаржниця.

По-друге, як вище вказувалося стягувач АТ «УкрСиббанк» заявою від 16 грудня 2020 року про залучення суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості земельної ділянки повідомив приватного виконавця про відсутність згоди сторін щодо вартості майна. У свою чергу боржниця ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу як про те, що вартість ділянки узгоджена, так і взагалі про її спроби узгодити таку вартість, що свідчить про вдісутнітсь порушення її прав.

При цьому судом першої інстанції вірно враховано, що виконавчий лист № 2/756/3147/14, виданий Оболонським районним судом м. Києва 16 вересня 2014 року, перебував на примусовому виконанні з листопада 2015 року. Впродовж більше п`яти років боржниця ОСОБА_1 не вчинила жодних дій з приводу узгодження зі стягувачем реалізації іпотечного майна у вигляді земельної ділянки з метою виконання судового рішення та кредитних зобов`язань, що свідчить лише про її наміри уникнути обов`язку його виконання.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржницю не було повідомлено про проведену оцінку майна, спростовуються матеріалами справи, в яких міститься копія листа приватного виконавця від 24 грудня 2020 року, який останній повідомив сторін виконавчого провадження про проведену оцінку майна та прово сторін її оскаржити.

- 6 -

Доводи апеляційної скарги про те, що експерт не повідомлявся про кримінальну відповідальність за складання неправдивого висновку спростовуються постановою приватного виконавця від 16 грудня 2020 року, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Сейв Компані» для участі у виконавчому провадженні та цією ж постановою (п.3) попереджено про кримінальну відповідальність за відмову від надання звіту та за надання завідомо неправдивого звіту.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість земельної ділянки є істотно заниженою, оскільки оцінювачем безпідставно не взято до уваги ціни на подібні земельні ділянки у тому ж населеному пункті безпідставні і не спростовують правильність звіту, з якого вбачається, що визначення ринкової вартості об`єкта оцінки проведено порівняльним підходом з іншими об`єктами (земельними ділянками), що розташовані в Макарівському районі Київської області, що спростовує твердження скаржника про розташування земельних ділянок в іншій місцевості. А додані до скарги відомості із сайтів продажу земельних ділянок суд обгрунтовано не взяв до уваги як доказ вартості ділянки, оскільки ці відомості стосуються лише пропозиції власників щодо їх продажу та не свідчать про реалізацію цих земельних ділянок за визначеною ціною.

Це ж стосується доводів скарги про те, що оцінку проведено формально, без фактичного огляду експертом предмета оцінки, а сам звіт про оцінку майна не відповідає вимогам Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМ України від 10 вересня 2003 року необгрунтовані.

Зокрема, до звіту про експертну оцінку додані фотознімки фіксації дослідженого об`єкта - земельної ділянки, що спростовує посилання скаржника, що експерт не досліджував об`єкт оцінки, а доводи представника скаржника, що фотознімки не відповідають об`єкту та погодним умовам є неприйнятними, оскільки ґрунтуються на припущеннях. Жодних доказів, зокрема фото земельної ділянки, що була предметом оцінки суду ні скаржником, ні її представником не надано.

Абзац 14 пункту 3 Національного стандарту №1 дає чітке визначення необ`єктивної оцінки. Її встановлення має відбуватися у відповідності до конкретних фактів, а не припущень.

За таких обставин судом не встановлено і скаржницею не доведено наявність підстав для визнання звіту про експертну грошову оцінку від 22 грудня 2020 року, складеного ТОВ «Сейв Компані» необ`єктивним, неякісним чи недостовірним.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі і відзивах, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

- 7 -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 11 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: