Провадження №2/333/1846/21
Справа №333/1257/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючої - судді Варнавської Л.О..,

за участю секретаря - Гешевої Ю.Л.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката - Железняка А.В.,

представника відповідача за довіреністю - Гутарєвої І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати та моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати та моральної шкоди. Посилається на таке. З 13.03.2002 р. по 11.12.2018 р. він працював термістом на печах Запорізького державного підприємства «Радіоприлад». Був звільнений на підставі наказу №283К від 11.12.2018 р. за власним бажанням у зв`язку з порушенням адміністрацією підприємства чинного законодавства про працю (ст.38 КЗпАП України). За час його роботи відповідач не в повному обсязі виплачував нараховану заробітну плату. Внаслідок чого утворилась заборгованість із заробітної плати.

13.04.2021 року ОСОБА_1 позов уточнив, просив стягнути з відповідача заборгованість із заробітної плати та вихідної допомоги в сумі 39731,97 грн., грошові кошти в сумі 7204,66 грн. як втрачену ним частину грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати та стягнути моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

31.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Запорізького державного підприємства «Радіоприлад», в якому відповідач підтвердив, що ОСОБА_1 працював на ЗДП «Радіоприлад» у період з 13.03.2002 р. по 11.12.2018 р. термістом на печах 6 розряду. Звільнений згідно ст. 38 КЗпП України. На дату звільнення 11.12.2018 року з ним не був проведений розрахунок, оскільки згідно графіку роботи працівників цеху 051 та табелю обліку використання робочого часу 11.12.2018 року ОСОБА_1 перебував у відпустці без збереження заробітної плати. Станом на 17.03.2021 р. ЗДП «Радіоприлад» має заборгованість із заробітної плати перед позивачем в сумі 39751,18 грн., в тому числі 37047,17 грн. заборгованість із заробітної плати, 2704,01 грн. заборгованість із вихідної допомоги. Заперечували проти стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, оскільки виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Оскільки позивачу кошти не виплачені, то підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів відсутні. Також вважають, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем документально не підтверджено завдання йому моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Железняк А.А. позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засідання позов визнала частково в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, в іншій частині підтримала доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали суд прийшов до такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 13.03.2002 р. по 11.12.2018 р. працював термістом на Запорізькому державному підприємстві «Радіоприлад». Був звільнений на підставі наказу №283К від 11.12.2018 р. за власним бажанням у зв`язку з порушенням адміністрацією підприємства чинного законодавства про працю (ст.38 КЗпАП України). За час його роботи відповідач не в повному обсязі виплачував нараховану заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість із заробітної плати.

Згідно ст.. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення.

Статтею 44 КЗпП передбачені випадки коли виплачується вихідна допомога. Так, згідно частини 1 цієї статті працівникові виплачується вихідна допомога: при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36); внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39); у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41.

Трудовий договір між позивачем та відповідачем розірваний за частиною 1 ст. 38 КЗпП, який підпадає під перелік визначений в ст. 44 КЗпП, отже вимоги позову в цій частині підлягають задоволенню.

Станом на день розгляду справи має місце заборгованість із заробітної плати в сумі 37047,17 грн. та заборгованість із вихідної допомоги в сумі 2704,01 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Ця сума розрахована з врахуванням стягнутих податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) (ст. 2).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4).

Відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України постановою від 21 лютого 2001 року № 159 затвердив "Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати".

Відповідно до п. 2.2 рішення Конституційного Суду від 15.10.2013 року № 9-рп/2013 кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Згідно ст. 2 цього Закону та п.п.2, 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушеннями термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, в тому числі і заробітної плати, за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індекс інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

В обґрунтування вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати позивач надав суду розрахунок, згідно якого розмір компенсації втрати частини заробітної плати, нарахованої по 28 лютого 2021 року (як пояснив представник позивача в судовому засіданні). Проте, суд не може погодитись із вказаним розрахунком, оскільки позивачем враховано розмір вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку при обчисленні суми заборгованості, що не є вірним.

В пункті 3 Порядку № 159 наведений перелік виплат, які не мають разового характеру і підлягають компенсації у зв`язку з порушенням строків їх виплат.

Таким чином, компенсації відповідно до Закону підлягають доходи постійного характеру, тобто такі, що здійснюються щомісячно і розмір яких не змінюється з місяця в місяць.

Стаття 24 Закону України «Про відпустки» гарантує, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Згідно із п.п. «б» п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року компенсація за невикористану відпустку є одноразовою виплатою.

Грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, і яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час (п.2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати №5 від 13,01.2004), тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постановах Верховного суду від 26.06.2018 по справі № 216/1666/17, від 03.10.2018 по справі №219/228/16-ц.

Таким чином, Закон застосовується до грошових доходів громадян, які не мають разового характеру, а компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога є одноразовою виплатою і тому не підлягає компенсації у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Розрахунок компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплат.

Лютий 2018 року заборгованість 4393,02 грн. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з березня 2018 року по лютий 2021 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 101,1% (березень 2018 р.)* 100,8% (квітень 2018 р.)*101,9% (вересень 2018 р.)*101,7% (жовтень 2018 р.)*101,4% (листопад 2018 р.)*100,8% (грудень 2018 р.)*104,1% (2019 рік)*105% (2020 рік)*101,3% (січень 2021 р.)*101% (лютий 2021 р.)= 120,72%

4393,02 грн. *120,72% -4393,02=910,23 грн.

Березень 2018 року заборгованість 4706,23 грн. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з квітня 2018 року по лютий 2021 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 100,8% (квітень 2018 р.)*101,9% (вересень 2018 р.)*101,7% (жовтень 2018 р.)*101,4% (листопад 2018 р.)*100,8% (грудень 2018 р.)*104,1% (2019 рік)*105% (2020 рік) )*101,3% (січень 2021 р.)*101% (лютий 2021 р.)= 119,40%

4706,23 грн. *119,40% -4706,23= 913 грн.

Квітень 2018 року заборгованість 402,11 грн. , виплачена була 25.02.2019 р. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з травня 2018 року по січень 2019 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 101,9% (вересень 2018 р.)*101,7% (жовтень 2018 р.)*101,4% (листопад 2018 р.)*100,8% (грудень 2018 р.)*101% (січень 2019 рік)= 106,98%

402,11 грн. *106,98% -402,11=28,07 грн.

Травень 2018 року заборгованість 6161,11 грн. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з червня 2018 року по лютий 2021 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 101,9% (вересень 2018 р.)*101,7% (жовтень 2018 р.)*101,4% (листопад 2018 р.)*100,8% (грудень 2018 р.)*104,1% (2019 рік)*105% (2020 рік) )*101,3% (січень 2021 р.)*101% (лютий 2021 р.)= 118,45%

6161,11 грн. *118,45% -6161,11= 1136,72 грн.

Червень 2018 року заборгованість 5904,87 грн. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з липня 2018 року по лютий 2021 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 101,9% (вересень 2018 р.)*101,7% (жовтень 2018 р.)*101,4% (листопад 2018 р.)*100,8% (грудень 2018 р.)*104,1% (2019 р. рік)*105% (2020 рік) )*101,3% (січень 2021 р.)*101% (лютий 2021 р.)= 118,45%

5904,87грн. *118,45% -5904,87= 1089,45 грн.

Липень 2018 року заборгованість 4305,16 грн. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з серпня 2018 року по лютий 2021 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 101,9% (вересень 2018 р.)*101,7% (жовтень 2018 р.)*101,4% (листопад 2018 р.)*100,8% (грудень 2018 р.)*104,1% (2019 рік)*105% (2020 рік) )*101,3% (січень 2021 р.)*101% (лютий 2021 р.)= 118,45%

4305,16 грн. *118,45% -4305,16= 794,30 грн.

Серпень 2018 року заборгованість 6932,20 грн. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з вересня 2018 року по лютий 2021 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 101,9% (вересень 2018 р.)*101,7% (жовтень 2018 р.)*101,4% (листопад 2018 р.)*100,8% (грудень 2018 р.)*104,1% (2019 рік)*105% (2020 рік) )*101,3% (січень 2021 р.)*101% (лютий 2021 р.)= 118,45%

6932,20 грн. *118,45% -6932,20= 1278,99 грн.

Вересень 2018 року заборгованість 4644,58 грн. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з жовтня 2018 року по лютий 2021 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 101,7% (жовтень 2018 р.)*101,4% (листопад 2018 р.)*100,8% (грудень 2018 р.)*104,1% (2019 рік)*105% (2020 рік) )*101,3% (січень 2021 р.)*101% (лютий 2021 р.)= 116,24%

4644,58 грн. *116,24% -4644,58= 754,28 грн.

Жовтень 2018 року заборгованість 3463 грн. з них 1731,50 грн. виплачена 14.12.2018 р. компенсація втрати частини доходу розраховується на суму 3463 грн. за листопад 2018 року. Індекс інфляції за листопад 2018 р. 101,4%.

3463 грн.*101,4% -3463 грн. = 48,48 грн.

Залишок (1731,50 грн.) виплачений 07.05.2019 р. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 100,8% (грудень 2018 р.)*101 % (січень 2019 р.*100,5% (лютий 2019 р.) *100,9% (березень 2019 р.)*101% (квітень 2019 р.)) = 104,27%

1731,50 грн. *104,27% -1731,50= 73,93 грн.

Листопад 2018 року заборгованість 1587,57 грн., з них 450 грн. виплачена 28.12.2018 р. компенсація втрати частини доходу не розраховується на суму 450 грн. за грудень 2018 року.

Залишок (1137,57 грн.) виплачений 22.02.2019 р. Компенсація втрати частини доходу розраховується за період з грудня 2018 року по січень 2019 року. Індекс інфляції за цей період складає (за винятком місяців дефляції): 100,8% (грудень 2018 р.)*101 % (січень 2019 р. = 101,8%

1137,57 грн. *101,8% -1137,57= 20,48 грн.

Всього компенсація втрати частини доходу становить 910,23+913+28,07+1136,72+1089,45+794,30+1278,99+754,28+48,48+73,93+20,48=5123,15 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Ця сума розрахована без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як то передбачено ст.237-1 КЗпП України. Зважаючи на те, що остаточний розрахунок по заробітній платі не проведений з позивачем більше ніж через два роки після звільнення, суд вважає вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є обґрунтованими. Але вони підлягають частковому задоволенню.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Тобто, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати (правова позиція ВСУ у справі № 6-788цс16).

Приймаючи до уваги, що позивач вимушений був захищати свої права в судовому порядку, суд вважає, що вказане призвело до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв`язків, та враховуючи тривалість страждань позивача та беручи до уваги співмірність, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи обставини справи, оцінюючи надані докази щодо характеру та ступені моральних страждань позивача, рівень втрати нормальних життєвих зв`язків чи додаткових зусиль останнього для організації свого життя, суд визнає розмір заявлених позовних вимог у сумі 50000 грн. завищеним та вважає достатнім та справедливим стягнути на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. та на користь позивача сплачений ним судовий збір за позовну вимогу майнового характеру (стягнення моральної шкоди) пропорційно за задоволеної частини вимог (10%) в сумі 90 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 134-142, 265,268, 280-284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» (ідентифікаційний код 14313317, адреса місцезнаходження 69600, м. Запоріжжя, проспект Соборний, б. 3) на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в сумі 37047 грн. 17 коп., вихідної допомоги в сумі 2704 грн. 01 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати в сумі -5123 грн. 15 коп., моральної шкоди в сумі 5000 грн., в решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 90 грн. 80 коп.

Стягнути з Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний зміст рішення суду виготовлений 06.07.2021 року.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська