Справа № 492/280/21
Провадження № 2/492/225/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого - судді Череватої В.І.

за участю секретаря судового засідання - Каширної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Афанасьєв А.О.,

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бабенко В.В.,

ВСТАНОВИВ:

До Арцизького районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини (а.с. 1 - 2).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07 жовтня 2020 року рішенням Арцизького районного суду Одеської області. Від цього шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачем. 22 грудня 2020 року судовим наказом на користь позивача були стягнуті з відповідача аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, до досягнення дитиною трьох років. У зв`язку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1 200,00 гривень щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, що зумовило звернення до суду.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 24 березня 2021 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 15).

Ухвалою суду від 19 травня 2021 року, клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Афанасьєва А.О. задоволено. Визнано обов`язковою явку в судове засідання відповідача ОСОБА_2 по цивільній справі № 492/280/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини. Витребувано від Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: вул. Володимирська, 30, м. Київ, 01601, Україна, інформацію, чи перетинав державний кордон громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в період з 2020 року по 2021 рік.

Представник позивача адвокат Афанасьєв А.О. у судовому засіданні позовну заяву підтримав повністю та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки він не може надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини, оскільки офіційно не працевлаштований та у нього відсутній дохід. Також в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 повідомив, що він дійсно на декілька місяців виїжджав за кордон, щоб працевлаштуватись, працював декілька місяців будівельником, однак з ним повність не розрахувались, тому він був змушений повернутись. Крім того, через постійні суди, наявність в суді кримінального провадження відносно нього, та заяви на нього до поліції колишньої тещі, він не має змоги працевлаштуватись в м. Арциз та живе за рахунок своєї матері. Відповідач також повідомив, що через скрутне матеріальне становище, на даний час у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на дитину.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Бабенко В.В. в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, оскільки офіційно не працевлаштований та у нього відсутній дохід, а необхідною умовою стягнення аліментів на утримання дружини, є, якщо чоловік може надавати таку матеріальну допомогу.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони з 10.12.2019 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 07 жовтня 2020 року (а.с. 4 - 7).

Від цього шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 вересня 2020 року (а.с. 8).

22 грудня 2020 року Арцизьким районним судом Одеської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 09 грудня 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

Як вбачається з довідки, виданої Арцизькою міською радою від 17.03.2021 року № 466, ОСОБА_1 в теперішній час не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_2 спільно з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10, 11).

Вказані обставини сторонами не оспорюються.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не працює, ніяких доходів немає, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) Пенсійного фонду України від 25.03.2021 року та 14.06.2021 р., у яких наявні дані про всі місця роботи та час роботи за весь період отримання доходів ОСОБА_2 .

Як вбачається з повідомлення Державної прикордонної служби України, громадянин України ОСОБА_2 у період з 2020 року по 2021 рік перетинав державний кордон України, 13.10.2020 року - виїзд, 13.03.2021 року - в`їзд.

Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу (ч. 2 ст. 91 СК України).

При вирішенні питання про можливість стягнення аліментів з чоловіка на утримання його дружини, необхідно враховувати його майновий стан, наявність працездатності, інших утриманців тощо.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 2 статті 84 СК України регламентує право дружини з якою проживає дитина на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, у разі, якщо чоловік може надавати таку матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, а також того факту, що позивач свого процесуального обов`язку не виконала не надала доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання, а підтверджений матеріалами справи розмір доходів відповідача свідчить про неможливість надавати таку допомогу, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для його задоволення. Крім того, як повідомив відповідач, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, щодо наявності заборгованості також підтвердив представник позивача.

Таким чином, враховуючи, що необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка - батька дитини надавати матеріальну допомогу, та враховуючи той факт, що у відповідача відсутній дохід та скрутне матеріальне становище, а також те, що з відповідача стягнені аліменти на утримання дитини, тому виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу, суд відмовляє в задоволенні позову.

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи, що у відповідача відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, а також те, що позивачем не надано та судом не здобуто в ході розгляду справи жодних належних та допустимих доказів можливості відповідача надавати таку матеріальну допомогу на утримання позивача, а відтак суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір компенсується за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 84, 85, 91 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 19, 43, 81, 82, 141, 258 - 259, 263 - 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14 червня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області