РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року

м. Рівне

Справа № 572/2586/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/768/21

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

орган, дії якого оскаржуються Сарненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2021 року (постановлену у складі судді Довгого І.І.) у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів),-

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 адвокат Мазурок В.С. звернувся до суду із скаргою про визнання дій Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) протиправними та просив скасувати постанови відділу державної виконавчої служби Сарненського району управління юстиції від 08.04.2011 року ВП №25771143, від 16.03.2011 року ВП №25770094, від 12.04.2011 року ВП №25770094 та зобов`язати уповноважених осіб Сарненського районного відділу державної виконавчої служби зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з 3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та 3/4 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 та вилучити із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження, оскільки дане майно належить їй на праві власності. Стверджує, що наявність арешту на майно за відсутності правових підстав порушує право приватної власності, у зв`язку з чим вона позбавлена у повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2021 року скаргу задоволено.

Визнано дії Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ( назва на момент винесення постанови: Відділ державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції) протиправними та скасувати: постанову відділу державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції від 08.04.2011, ВП №25771143; постанову відділу державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції від 16.03.2011, ВП №25770094; постанову відділу державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції від 12.04.2011, ВП №25770094.

Зобов`язано уповноважених осіб Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з 3/4 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження №11058883.

Зобов`язано уповноважених осіб Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з 3/4 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження №11155340.

Зобов`язано уповноважених осіб Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з 3/4 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0006, яка належить ОСОБА_1 та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження №11155502.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності скаржниці, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку та те, що дія арешту порушує права скаржниці, як власника, місцевий суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний скаржницею у вигляді зняття арешту з нерухомого майна, обґрунтований та передбачений законом, а тому скарга підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, Сарненський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зауважує, що станом на 29.03.2021 року заборгованість за виконавчим листом №572/2586/16-ц від 14.08.2017 року, виданого Сарненським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів перевищує суму відповідних платежів за три місяці та становить 235468,62 грн.. Також невиконаними є вимоги виконавчих документів, а саме: виконавчого листа №2-638 від 31.10.2011 року, виданого Сарненським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 179550 грн. боргу; постанови АА2 №021359 від 27.10.2013 року, виданої ВДАІ Святошинського РУ про стягнення з ОСОБА_2 510 грн. штрафу на користь держави; виконавчого листа №572/2586/16-ц від 16.12.2016 року, виданого Сарненським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 551,20 грн. судового збору на користь держави.

Враховуючи наявність невиконаних боржником зобов`язань, вважає, що відсутні підстави для зняття арешту зі спірного нерухомого майна, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №239316240 від 29.12.2021 року ОСОБА_1 належить 3/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та 3/4 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:002:0006, площею 0,1214 га.

Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав за ОСОБА_2 зареєстровано 1/4 частка житлового будинку та 1/4 частка земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення суду від 18.07.2018 року.

05 квітня 2011 року постановою державного виконавця було відкрите виконавче провадження ВП №25770094 за виконавчим листом №2-616 виданого 18.02.2010 року, стягувачем якого є ПАТ "Західінкомбанк". Постановою від 12.04.2011 року в межах виконавчого провадження ВП №25770094 державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 ..

На підставі постанови про накладення арешту на майно по виконавчому провадженню ВП №25770094 від 16.03.2011 року внесено відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження за реєстраційним номером 11155340, об`єктом обтяження є житловий будинок по АДРЕСА_1 , власником якого значиться ОСОБА_2 та за реєстраційним номером обтяження 11155502 на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

Постановою від 01.04.2013 року по виконавчому провадженню ВП №25770094 державним виконавцем повернуто виконавчий лист №2-616 від 18.02.2010 року стягувачу. Даною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Постановою державного виконавця 08.04.2011 року було відкрито виконавче провадження ВП №25771143 з виконання ухвали суду №1718/2-638/11 від 29.03.2011 року та накладено арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

На підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно було внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження за реєстраційним номером 11058883, об`єктом обтяження є житловий будинок по АДРЕСА_1 , власником якого значиться ОСОБА_2 ..

Постановою від 12.04.2011 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№25771143 в зв`язку з його виконанням.

07.12.2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №30496099 по виконавчому листу №2-638 виданого 31.10.2011 року. 27 червня 2013 року державний виконавець постановою повернув виконавчий документ стягувану по виконавчому провадженню ВП №30496099 та припинено чинність арешту боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

04.12.2013 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №41069739 з виконання постанови АА2 №021359 від 27.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 510 грн. штрафу. В зв`язку з неможливістю встановити боржника протягом року з дня оголошення розшуку державний виконавець 03.10.2017 року виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувану по виконавчому провадженню ВП №41069739.

19 листопада 2014 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП №45547048 з виконання виконавчого листа №2-616 від 18.12.2010 року. 17 березня 2020 року виконавче провадження ВП №45547048 закінчено та припинено чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Постановою від 14 березня 2017 року відкрите виконавче провадження ВП №53528491 по виконавчому листу №572/2586/16-ц від 16.12.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі 551,20 грн. Постановою державного виконавця від 29.08.2017 року повернуто виконавчий документ стягувану у виконавчому провадженні ВП №53528491в зв`язку з неможливістю його виконати.

Постановою від 11.09.2017 року відкрите виконавче провадження ВП №54669136 по виконавчому листу №572/2586/16-ц виданого 14.08.2017 року про стягнення аліментів на утримання дітей. По даному виконавчому провадженні 11.10.2018 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 , а саме: на 1/4 частку житлового будинку та 1/4 частку земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.12.2020 року внесено обтяження на 1/4 частку житлового будинку та 1/4 частку земельної ділянки площею 0.1214 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження", який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частинами 1, 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Однією з підстав для зняття виконавцем арешту майна є рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи скаржниці ОСОБА_1 належить на праві власності 3/4 частка житлового будинку та 3/4 частка земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Однак на дане майно накладено арешт постановою від 08.04.2011 року, реєстраційний номер обтяження 11058883, постановою про арешт майна від 16.03.2011 року, реєстраційний номер обтяження 11155340, постановою про арешт майна від 12.04.2011 року, реєстраційний номер обтяження 11155502.

Згідно із ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, у даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності ОСОБА_1 , внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, належності, допустимості, враховуючи, що дія арешту порушує права ОСОБА_1 , апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду про зняття арешту з ѕ частини нерухомого майна, яке їй належить на праві власності.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сарненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення, а ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.