Справа № 311/1764/21
Провадження № 2/311/760/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

секретаря судового засідання Осінцевої Л.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Василівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення боргу та інфляційних витрат, суд,

В С Т А Н О В И В :

До Василівського районного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення боргу та інфляційних витрат, в якому вказано наступне.

08 червня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ZРVАGА00002520, згідно якого нею одержано кредитні кошти у розмірі 222 500,00 грн.

Виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором було забезпечено шляхом укладення між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» нотаріально посвідченого договору іпотеки нерухомого майна (житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер :06:026:0107, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

16 січня 2015 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір уступки прав вимоги (грошової вимоги) до боржника ОСОБА_2 на підставі кредитного договору № ZPVAGA00002520 від 08.06.2007, в розмірі 267 342,84 грн.

25 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г. 08 червня 2007 року за №838.

З 16 січня 2015 року по 01 травня 2021 року позивачем понесені інфляційні втрати у розмірі 324 943,65 грн. Також він має право вимагати сплати боржницею 3% річних від простроченої суми основного боргу 50 473,00 грн.

10 квітня 2021 року позивачем вручено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 письмову вимогу щодо погашення основної суми боргу у розмірі 267 342,84 грн., а також інфляційних втрат у розмірі 324 943,65 грн. та 3% річних 50 473,00 грн. Відповідь на вимогу надійшла, але борг не погашено.

Таким чином, боржник повинен сплатити кредитору суму основного боргу 267 342,82 грн., інфляційні втрати в розмірі 324 943,65 грн. та 3% річних від суми основного боргу в розмірі 50 473 грн., відповідно.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № ZPVAGA00002520 від 08 червня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ОСОБА_1 , в розмірі 642 759,47грн., що складається із: простроченої заборгованості за кредитом 222 500,00 грн., простроченої заборгованості за відсотками - на суму 44 842,84 грн., інфляційних втрат 324 943,65 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу 50 473,00 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, проте надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

В судове засідання третя особа не з`явився, проте надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3); ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (частина 4).

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина 1); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України).

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є таке правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено в ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частин 12 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та трьох відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора. їхня суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ZРVАGА00002520 (а.с.7-10).

Згідно довідки №150406/422 від 06 квітня 2015 року, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 06 квітня 2015 року не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.14).

Виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором було забезпечено шляхом укладення між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» нотаріально посвідченого договору іпотеки нерухомого майна (житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,1000 га, кадастровий номер :06:026:0107, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.15-22).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 лютого 2015 року №33841918, земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :06:026:0107, яка знаходиться по АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.23-24).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 лютого 2015 року №33839756, домоволодіння АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.25-26).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 25 лютого 2015 року №34123809, предметом іпотеки є домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.27-28).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 25 лютого 2015 року №34128997, предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер :06:026:0107, яка знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.29-30).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_2 домоволодіння АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.31).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 лютого 2006 року №9841757 домоволодіння АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.32).

16 січня 2015 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір уступки Прав вимоги (грошової вимоги) до боржника ОСОБА_2 на підставі кредитного договору № ZPVAGA00002520 від 08.06.2007 року - в розмірі 267 342,84 грн. (а.с.34-38).

25 лютого 2015 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г. 08 червня 2007 року за №838 (а.с.41-47).

Відповідно до розрахунку заборгованості боржник повинен сплатити кредитору суму основного боргу 267 342,82 грн., інфляційні втрати в розмірі 324 943,65 грн. та 3% річних від суми основного боргу в розмірі 50 473 грн., відповідно.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за умовами укладеного кредитного договору, однак на теперішній час заборгованість відповідачем не погашена, а тому підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з урахуванням заборгованості за відсотками, інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 80, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , про стягнення боргу та інфляційних витрат, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість за кредитним договором №ZPVAGA00002520 від 08 червня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», право грошової вимоги за перейшло до ОСОБА_1 , в розмірі 642 759,47 грн., що складається із: простроченої заборгованості за кредитом в сумі 222 500,00 грн., простроченої заборгованості за відсотками в сумі 44 842,84 грн., інфляційних втрат в сумі 324 943,65 грн., 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 50 473,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2021 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко