РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми позики,

встановив:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10.06.2014 року між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (позичальники) було укладено договір позики. Відповідно до зазначеного договору позивач передав у спільну сумісну власність відповідачам терміном до 01.05.2015 року включно грошову суму в розмірі 525168,30 грн., що еквівалентно 44318,00 доларів США, виходячи з курсу готівкового продажу комерційними банками на день підписання цього договору 1USD = 11,85 грн. Позичальники несуть солідарну відповідальність за вказаним договором перед позикодавцем. Відповідачі зобов`язалися повернути позивачу кошти, без нарахування відсотків до 01.05.2015 року включно в порядку та на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.6 договору позики після настання строку, вказаного в п.1 цього договору, позичальники зобов`язалися протягом одного робочого дня повернути позичені грошові кошти в повному обсязі. Пунктом 7 договору передбачено, що у разі якщо позичальники своєчасно не повернули суму позики, вони зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми. Відповідачі своїми підписами у договорі підтвердили факт отримання ними в спільну сумісну власність від позивача вказані кошти (пункт 15 договору позики). ОСОБА_3 та ОСОБА_5 борг позивачу не повернуто. Позивач вважає, що відповідачі своїми діями стосовно повернення коштів позивачу, порушили умови договору та приписи ст.ст.526, 530, 1049 ЦК України, тому до них має бути застосована відповідальність, передбачена ст.625 ЦК України. Договором позики передбачено, що позичальники зобов`язалися повернути грошові кошти у національній валюті України - гривні, в сумі еквівалентній 44318,00 доларів США, виходячи з курсу готівкового продажу комерційними банками на день повернення коштів. Станом на 06.10.2016 року 1USD =25,89 грн., тобто заборгованість складає 1 147 393,02 грн. Розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат має розраховуватися за періоди: відповідно до договору позики від 10.06.2014 року та розписки від 10.06.2014 року з 02.05.2015 року (сплив строку виконання зобов`язання) по 06.10.2016 року (дата складання позовної заяви). 3% річних - 49416,48 грн. Розрахунок збитків, завданих інфляцією становить 78022,72 грн. Сума з урахуванням індексу інфляції складає: 1147393,02 х 1,068 = 1225415,74 грн. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1225415,74 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних з простроченої суми у розмірі 49416,48 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з судового збору та витрат, направлених на отримання правової допомоги.

Ухвалою суду від 07.12.2016 року відкрито провадження у справі.

13.06.2017 року відповідач ОСОБА_3 надав до суду заперечення, в якому зазначив, що з вказаним позовом не погоджується. Зазначив, що позивач звертаючись з позовом зробив розрахунок основної суми заборгованості, в еквіваленті 44318,00 доларів США, що станом на 06.10.2016 року (на день звернення до суду з даним позовом) в сумі 1147393,02 грн. Пунктом 2 договору позики передбачено, що суму грошових коштів в грошовій одиниці України - гривні в сумі, що буде еквівалентом 44318,00 грн., виходячи з курсу готівкового продажу валюти на день повернення грошових коштів, без нарахування відсотків. Позичальники зобов`язалися повернути кошти позикодавцю до 01.05.2015 року включно та на умовах, передбачених договором. З урахуванням ч.2 ст.533 ЦК України та п.2 договору позики правомірними буде проводити розрахунок основної суми заборгованості на день повернення грошових коштів, тобто на 01.05.2015 року. Таким чином, стягнення основної суми заборгованості, в еквіваленті 44318,00 доларів США, станом на 06.10.2016 року (на день звернення до суду з даним договором) є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невірним розрахунком. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. З огляду на викладене вимоги позивача про відшкодування інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання, у якому сторони визначили грошовий еквівалент у доларах США, не можна визнати законним й обґрунтованим. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо стягнення заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідачів трьох відсотків річних зазначає наступне. Як раніше було зазначено сума основної заборгованості є необґрунтованою та неточною, що прямо впливає на розрахунок трьох відсотків річних та кінцеву суму до стягнення. Як наслідок в цій частині позивачу також слід відмовити в задоволенні позову. Відповідач ОСОБА_3 просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

03.10.2017 року представник позивача надав до суду клопотання про збільшення та уточнення позовних вимог, в якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 461 313,18 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних з простроченої суми у розмірі 85653,15 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 18890,00 грн., які складаються з судового збору у розмірі 6890,00 грн. та витрат, направлених на отримання правової допомоги у розмірі 12000,00 грн.

Ухвалою суду від 10.10.2017 року накладено арешт в межах ціни позову на нерухоме майно та рухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , до набрання судовим рішенням законної сили.

23.04.2018 року представник позивача надав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, в якій просить солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 565 081,14 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних з простроченої суми у розмірі 103 748,58 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 18890,00 грн., які складаються з судового збору у розмірі 6890,00 грн. та витрат, направлених на отримання правової допомоги у розмірі 12000,00 грн.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2020 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року прийнято вказано справу до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого судового засідання.

22.06.2020 року представник позивача надав до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, в якій просить солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 875 736,36 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних з простроченої суми у розмірі 182 882,35 грн., тобто загальна сума 2 058 618,71 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 18890,00 грн., які складаються з судового збору у розмірі 6890,00 грн. та витрат, направлених на отримання правової допомоги у розмірі 12000,00 грн.

Ухвалою суду від 28.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з урахуванням останніх уточнень.

ВідповідачіОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки здійснює догляд за хворим сином.

З урахуванням строку розгляду справи з 2016 року, належного повідомлення відповідачів, наявністю письмових заперечень відповідача ОСОБА_3 , суд, з врахуванням приписів ст.223 ЦПК України, вважає, що неявка відповідачів не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10.06.2014 рокуміж ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (позичальники) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г.

Відповідно до п.1 договору, ОСОБА_2 при укладені цього договору передав у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_5 терміном до 01.05.2015 року включно грошову суму в розмірі 525168,30 грн., що еквівалентно 44318,00 доларів США, виходячи з курсу готівкового продажу комерційними банками на день підписання цього договору 1USD = 11,85 грн. Позичальники несуть солідарну відповідальність за вказаним договором перед позикодавцем.

Згідно п.2 договору, суму грошових коштів в грошовій одиниці України - гривні в сумі, що буде еквівалентом 44318,00 доларів США, виходячи з курсу готівкового продажу валюти комерційними банками на день повернення грошових коштів, без нарахування відсотків позичальники зобов`язалися повернути позикодавцю до 01 травня 2015 року включно в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Цей строк може бути продовжений за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою сторін до цього договору.

Відповідно до п.6 договору позики після настання, вказаного в п.1 цього договору позичальники зобов`язалися протягом одного робочого дня повернути позичені грошові кошти в повному обсязі.

Відповідачі своїми підписами у договорі підтвердили факт отримання ними в спільну сумісну власність від позивача вказані кошти (пункт 15 договору позики).

Укладення договору підтверджується борговою розпискою від 10.06.20214 року.

Будь-якого розрахунку на заперечення розрахунку позивача відповідачі не подали суду.

Так відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Отже посвідчений нотаріально правочин є юридично вірогідним.

Крім цього в п.15 спірного договору позики підтверджено реальність намірів сторін.

Так само в п. 16 спірного договору позики вказано, що сторони домовились і не мають жодних зауважень, доповнень і суперечностей щодо умов договору.

Таким чином умовами договору позики визначено, що сторони домовились і не мають жодних заперечень.

За змістом нотаріально посвідченого правочину, підписаного особисто відповідачами, в п.п. 15, 16, якого вказано, що зміст договору позики відповідає дійсним намірам відповідачів.

Крім цього, в п.20 договору позики вказано, що нотаріусом роз`яснено сторонам зміст цього договору, а також статей 1046-1052 ЦК України, за їх твердженням зміст договору та вказаних статей їм зрозумілий.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до статей 526, 530, 610, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В п.1 ст.612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так відповідно до п.1 договору позики сторін позивач передав відповідачам грошову суму в розмірі 525168,30 грн., що еквівалентно 44318,00 доларів США, виходячи з курсу готівкового продажу комерційними банками на день підписання цього договору 1USD = 11,85 грн. Позичальники несуть солідарну відповідальність за вказаним договором перед позикодавцем. Але, відповідачі не повернули позивачу кошти.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України).

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Відповідно до ч. 2 цієї статті, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті , сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Крім цього, пунктом 7 договору передбачено, що у разі якщо позичальники своєчасно не повернули суму позики, вони зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми.

З урахуванням умов договору та порушення норм законодавства, а саме приписів ст.ст.526, 530, 1049 ЦК України, до відповідачів має бути застосована відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.

Відповідно до п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договором позики передбачено, що позичальники зобов`язуються повернути грошові кошти у національній валюті - гривні, в сумі еквівалентній 44318,00 доларів США, виходячи з курсу готівкового продажу комерційними банками на день повернення грошей.

Станом на 22.06.2020 року 1USD = 26,72 грн., тобто заборгованість складає 1 184 177,00 грн.

Позивач зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі. Відповідачі зобов`язання за вказаним договором не виконали, у зв`язку з чим з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню 1 184 177,00 грн. заборгованості за договором позики.

У зв`язку з тим, що договором позики передбачено суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

Розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат має розраховуватися за періоди: відповідно до договору позики від 10.06.2014 року та розписки від 10.06.2014 року з 02.05.2015 року (сплив строку виконання зобов`язання) по 22.06.2020 року (збільшення позовних вимог).

3% річних - 182 882,35 грн. Розрахунок 3% річних розраховується за формулою:

Сума санкції = Сх3хД:365:100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

Заборгованість станом на 22.06.2020 року складає 1 184 177,00 грн.

Кількість днів прострочення складає: з 02.05.2015 року по 15.05.2020 року - 1879 днів.

Сума санкції = 1 184 177,00 х 3 х 1879 : 365 : 100 = 182 882,35 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою:

ІІс = (ІІ1 / 100) х (ІІ2 / 100) х (ІІ3 / 100) х ... (ІІZ / 100), де

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення;

ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення;

ІІ3 - індекс інфляції за третій місяць прострочення;

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Сума заборгованості станом на 23.04.2018 року склав 1 160 178,76 грн. Період прострочення: червень 2015 року - червень 2020 року.

Враховуючи суму позики та періоди прострочення кожної частини суми позики та сукупний індекс інфляції за період позики, інфляційні втрати складають загальну суму 1584 гривень.

Сума заборгованості із врахуванням індексу інфляції складає: 1 184 177,00 х 1584 = 1 875 736,36 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості за договором позики складає 2 058 618,71 гривень, з яких: 1 875 736,36 грн. - борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції, 182 882,35 грн. - 3 % від з простроченої суми.

В ч.1 ст.12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч.3 ст.12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

Так само обов`язок щодо спростування розрахунку позивача процесуальним законом безпосередньо покладено на відповідачів.

В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином саме на відповідачів на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. Однак відповідачі не подали розрахунку на спростування розрахунку позивача.

Так само позивачем доведено, що предметом договору є зобов`язання в національній валюті України, яку відповідно до п.1 договору позики отримали відповідачі, а не в іноземній валюті, як це вказано відповідачем ОСОБА_3 . Так само заперечення відповідачаОСОБА_3 про те, що сума основної заборгованості є необґрунтованою та неточною, позбавлені правових підстав, оскільки в розрахунку позивача взагалі не використано курс іноземної валюти, не використано еквіваленту в іноземній валюті для обчислення розміру зобов`язання.

Так відповідно до ч.4 ст.213 ЦК України, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Інші доводи відповідача ОСОБА_3 , суд до уваги не приймає,оскільки встановлено, що сторонами була дотримана письмова форма укладання договору позики, згідно спірного договору встановлені умови договору. Крім того, вказаний договір не визнаний у порядку визначеному ЦК України недійсним, а тому в силу положень ст.204 ЦК України договір є дійсним та підлягає виконанню сторонами, оскільки відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1,ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1)на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою отримання правничої допомоги щодо ведення справи та представництва його в суді, ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги №9ц-09/16 від 28.09.2016 року; згідно переліку послуг від 28.09.2016 року, акту виконаних робіт від 02.10.2017 року та розрахунку гонорару загальна вартість виконаних робіт (послуг) складає 12000,00 грн., оплата проведена в повному обсязі, що також підтверджується прибутковим касовим ордером №21 від 28.09.2016 року на суму 6000,00 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордеру №23 від 02.10.2017 року на суму 6000,00 грн., загальна сума 12 000,00 грн., тому відповідно до вимог ст.ст.141,142 ЦПК України судові витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн. підлягають стягнення з відповідачів на користь позивача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6890,00 грн. Загальна сума судових витрат складає 18890,00 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.ст.204, 213,526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 1046, 1047 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , поданим від імені та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми позики задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у сумі 2 058 618,71 гривень, з яких: 1 875 736,36 грн. - борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції, 182 882,35 грн. - 3 % від з простроченої суми.

Стягнути пропорційно з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 6890,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн., загалом 18890,00 грн., а саме 9445 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан