Номер справи 220/843/21
Номер провадження № 2-о/220/99/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.;

за участю секретаря - Демішева А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Селидівський міський Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .

Вимоги заявниці мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Іловайськ Донецької області помер її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після його смерті заявницею було отримане медичне свідоцтво про смерть, видане 16.02.2021 року «Бюро судово медичної експертизи» м. Донецька Донецької області.

При зверненні заявниці до Селидівського міського Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), заявнику було відмовлено у реєстрації смерті через не відповідність документу, що підтверджує смерть, законодавству України.

Неможливість здійснити державну реєстрацію смерті стало підставою для звернення заявниці до суду.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Разом з тим, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій також свою заяву про встановлення факту смерті заявник підтримала повністю.

Представник заінтересованої особи - Селидівського міського Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за відсутності його представника та вирішення справи на розсуд суду.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено.

Як вбачається з паспортних даних заявниці ОСОБА_1 , вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 2 від 22.11.2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території на територію Великоновосілківського району Донецької області.

Згідно паспортних даних, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Північний, Мар`їнського району Донецької області, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий у 2002 році Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ..

У відповідності до копій: свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , паспортів заявниці та померлого, заявниця є дружною померлого ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Іловайськ Донецька область, чоловік заявниці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується долученим до матеріалів справи медичним свідоцтвом про смерть № 68, виданим 16.02.2021 р. «Бюро судово медичної експертизи» м. Донецька Донецької області, згідно якого причиною смерті ОСОБА_2 є серцево судинна недостатність.

Заявниця має намір після смерті чоловіка отримати допомогу на поховання, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому, оскільки, згідно листа Селидівського міського Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) заявнику було відмовлено у реєстрації факту смерті, через те, що пред`явлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та не надано документ, який підтверджує факт смерті у відповідності з діючим законодавством України, а тому є незаконним та не створює правових наслідків.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви.

Так, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

7 листопада 2014 р. Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи викладене, надане заявником свідоцтво про смерть є незаконним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи досліджені докази, суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Як зазначалось вище, ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Іловайськ Донецька область, чоловік заявниці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику після смерті чоловіка для отримання допомоги на поховання та оформлення спадщини.

Враховуючи обставини справи, з огляду на усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 315, 316, 317, 318, 319 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Іловайськ Донецька область, громадянина України, чоловічої статі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Північний, Мар`їнського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Донецької області.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Г.М. Яненко