20.05.2021 Єдиний унікальний номер 205/1653/21
Єдиний унікальний номер судової справи:205/1653/2021
Номер провадження: 2/205/1780/2021
20 травня 2021 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчана Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний експертно імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Акціонерного товариства «Державний експертно імпортний банк України» (далі- Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Сторона позивача наголошує на тому, що відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів станом, у зв`язку із чим на 08.02.2021 року за ним утворилась заборгованість заборгованість на загальну суму 19 895 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 11 коп., яка складається із простроченої заборгованості по кредиту 9 844 (дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) грн. 06 коп., простроченої заборгованості по процентам 7 193 (сім тисяч сто дев`яносто три) грн. 13 коп., пені за прострочення основного боргу 124 (сто двадцять чотири) грн. 26 коп., пені за прострочення процентів 55 (п`ятдесят п`ять) грн. 70 коп., втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу 1 335 (одна тисяча триста тридцять п`ять) грн. 09 коп., втрати від інфляції сплати процентів 372 (триста сімдесят дві) грн. 91 коп.,три проценти річних від простроченої суми боргу 698 (шістсот дев`яносто вісім) грн. 25 коп., три проценти річних від простроченої суми сплати процентів 271 (двісті сімдесят одна) грн. 71 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача разом з позовною заявою подав суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства «Державний експертно імпортний банк України» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить судова повістка, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до п. 2.4 вказаного кредитного договору сторонами була погоджена умова встановлення кредиту по рахунку позивача, як фізичної особи, не більше 10 000 грн. 00 коп.
Згідно з п. 2.6 кредитного договору, який було укладено між сторонами, вказана кредитна лінія відкривається строком до 31.08.2021 року.
Згідно п. 2.11 кредитного договору відповідач зобов`язався щомісячно сплачувати проценти банку у розмірі 30% річних за користування кредитними коштами.
Пунктом 9.1.3 кредитного договору сторони також погодили, що у разі несвоєчасної сплати заборгованості за кредитом, процентами, клієнт сплачує банкові пеню за кожен день прострочення, включаючи день сплати, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Щодо вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту суд вказує на наступне.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд вказує на таке.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В даному випадку умовами договору передбачено обов`язок позичальника сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 30% річних (п. 2.11 Договору), однак із матеріалів справи вбачається те, що відповідач свої договірні і зобов`язання зі сплати таких відсотків не виконує, що тягне за собою наявність підстав про стягнення заборгованості за відсотками у судовому порядку.
Стосовно вимоги про стягнення пені суд зазначає про нижченаведене.
У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.
Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.
Отже, порушення відповідачем строків порушення договірного зобов`язання у вигляді повернення грошових коштів частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором, зокрема сплату пені, як різновиду неустойки.
В даному випадку п. 9.1.3 кредитного договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної сплати заборгованості за кредитом, процентами, клієнт сплачує банкові пеню за кожен день прострочення, включаючи день сплати, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відтак позовні вимоги про стягнення пені ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення 3% річних та стягнення інфляційних втрат суд зазначає про наступне.
Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.
Разом з тим у випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України.
У постанові від 04.02.2020 р. у справі №912/1120/16 Велика Палата ВС також зазначила, що регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.
Тобто у межах строку кредитування боржник має сплачувати проценти, розмір яких встановлено договором, а в разі подальшого неправомірного користування поза межами строку кредитування 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, та розмір відповідних інфляційних втрат.
За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь банку три проценти річних від простроченої суми боргу 698 (шістсот дев`яносто вісім) грн. 25 коп., три проценти річних від простроченої суми сплати процентів 271 (двісті сімдесят одна) грн. 71 коп., стягнення втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу 1 335 (одна тисяча триста тридцять п`ять) грн. 09 коп., втрати від інфляції сплати процентів 372 (триста сімдесят дві) грн. 91 коп., задоволенню не підлягають.
Суд також зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 102 грн. 00 коп.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-
1. Позов Акціонерного товариства «Державний експертно імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
3. В задоволені решти позовних вимог щодо стягнення втрати від інфляції за прострочення сплати основного боргу 1 335 (одна тисяча триста тридцять п`ять) грн. 09 коп., втрати від інфляції сплати процентів 372 (триста сімдесят дві) грн. 91 коп., три проценти річних від простроченої суми боргу 698 (шістсот дев`яносто вісім) грн. 25 коп., три проценти річних від простроченої суми сплати процентів 271 (двісті сімдесят одна) грн. 71 коп. - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.