Справа № 182/2495/21
Провадження № 2-о/0182/105/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.06.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря- Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Нікопольська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини.

28 вересня 1995 року Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі від 28.09.1995р. за № 1-2251, яке посвідчує, що житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить їй на праві приватної власності.

У вказаному свідоцтві була допущена помилка у написанні її прізвища, а також допущена помилка у написанні назви вулиці, а саме її прізвище невірно вказано як « ОСОБА_3 », що не збігається із записом її прізвища - « ОСОБА_4 » в паспорті громадянина України, що був виданий Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 27.11.2000 року. Також у вказаному Свідоцтві назву вулиці записано невірно як « ОСОБА_5 », замість правильного написання « ОСОБА_6 ».

Крім того, вказує, що 09 грудня 1997 року Нікопольською міською радою народних депутатів Дніпропетровської області на ім`я ОСОБА_2 було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП від 09.12.1997р., який посвідчує, що земельна ділянка розташована на території Нікопольської міської ради за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,128 га, із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, належить їй на праві приватної власності. Однак у вказаному акті також її прізвище вказано невірно « ОСОБА_3 »

Вважає що помилка у написанні її прізвища у вищезазначених правовстановлюючих документах виникла через невірний переклад її прізвища з російської мови на українську.

На даний час вона має намір провести державну реєстрацію свого права власності на вказане майно, але не має можливості це зробити у зв`язку з вказаними розбіжностями.

Враховуючи викладене, вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд встановити факт належності їй ОСОБА_1 , Свідоцтва про право па спадщину за законом від 28.09.1995 року, видане 28.09.1995 року Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № 1-2251, яке посвідчує, що житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .

Встановити факт належіності їй, ОСОБА_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 09.12.1997 року, виданий 09.12.1997 року Нікопольською міською радою наріодних депутатів Дніпропетровської області, який посвідчує, що земельна ділянка розташована на території Нікопольської міської ради за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 0,128 га, належить ОСОБА_1 .

Ухвалою про відкриття провадження від 30.04.2021 року заява прийнята до розгляду в порядку окремого провадження. Заінтересованим особам був встановлений строк 15 днів з дня отримання такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Клопотань та відзиву до суду не надійшло.

В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 19).

Від представника Нікопольської міської ради, М. І. Пометій на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Нікопольської міської ради, просять рішення прийняти у відповідності до вимог діючого законодавства. (а.с. 20).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного.

Судом встановлено, що згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано Нікопольським MB УМВС України у Дніпропетровській області 27.11.2000 року, прізвище заявника вказано « ОСОБА_4 », ім`я та по-батькові « ОСОБА_7 » дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с 13).

У відповідності до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.09.1995 року , ОСОБА_8 завідуюча Другої Нікопольської державної нотаріальної контори посвідчила, що спадкоємцями майна ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дружина ОСОБА_10 , що проживає в АДРЕСА_2 . Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Згідно Довідки КП «Нікопольське МБТІ» від 09.03.2021 року за № 318, житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 року зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 28.09.1995 року, реєстровий номер 1-2251, посвідчений Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою (а.с. 6).

У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 09.12.1997 року, прізвище ім`я та по батькові особи, якій видано вказаний Акт вказане як « ОСОБА_2 » (а.с. 12).

Таким чином, у зв`язку з наявністю зазначених розбіжностей у написанні прізвища заявника у різних документах, та неправильного написання вулиці спадкового будинку у свідоцтві про право на спадщину за законом від 28.09.1995 року, остання позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Так, у відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Згідно листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Встановлення факту належності документу має юридичне значення та тягне за собою юридичні наслідки, оскільки зумовлене необхідністю оформлення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Сукупністю наявних у справі доказів судом встановлено, що у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 28.09.1995 року та у Державному акті на право приватної власності на землю серії ДП від 09.12.1997 року дійсно була допущена помилка у прізвищі заявника, крім того у Свідоцтві про право на спадщину за законом від 28.09.1995 року була допущена орфографічна помилка у назві вулиці, на якій розташований об`єкт нерухомості, та на даний час відсутня можливість виправити вказані помилки у позасудовому порядку.

Суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обгрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та при вирішенні справи застосовує ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, якою нормою матеріального права потрібно керуватися для вирішення спору.

Дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватися судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі № 182/7347/20

Зазначена правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 16.12.2020 року у справі № 182/7347/20, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування судами при розгляді даної категорії справ.

Враховуючи, що помилка, допущена в правовстановлюючих документах, перешкоджає заявнику у повному обсязі користуватися своїми майновими та немайновими правами щодо об`єкту нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки, суд вважає можливим встановити той факт, що Свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.1995 року, посвідчене Новіковою Н.В., завідуючою державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-2251, де особу, якій видано це свідоцтво зазначено як « ОСОБА_10 » та назву вулиці, на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, зазначено як « ОСОБА_11 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та був виданий щодо житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 . Крім того, суд вважає за можливе встановити факт того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП від 09.12.1997 року виданий на ім`я ОСОБА_12 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне вимоги заявника задовольнити.

Керуючись ст.ст. 293, 315- 319 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Нікопольська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що Свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.1995 року, посвідчене Новіковою Н.В., завідуючою державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1-2251, де особу, якій видано це свідоцтво зазначено як « ОСОБА_10 » та назву вулиці, на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями, зазначено як « ОСОБА_11 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та що вказане свідоцтво було видане щодо житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 .

Встановити юридичний факт того, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП від 09.12.1997 року виданий на ім`я « ОСОБА_12 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: О. В. Рунчева