КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4957/20
Провадження № 2/552/88/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2021 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі судді Миронець О.К., за участі секретаря судового засідання - Винниченко Я.В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ТЦ «Гарант» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, третя особа - Управління Держпраці у Полтавській області

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ ТЦ «Гарант» №12-1/06-20-К від 12.06.2020 року, поновити ОСОБА_1 на посаді інженера - будівельника ТОВ ТЦ «Гарант», встановити факт трудових відносин з ТОВ ТЦ «Гарант» та роботи на посаді інженера - будівельника в період з 12.06.2020 року по 29.07.2020 року, стягнути з ТОВ ТЦ «Гарант» на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 51 316,98 гривень з яких 30172,92 гривні заробітної плати, 18942 грн., заробітна плата за період з 12.06.2020 року по 29.07.2020 року, 2202,06 гривень компенсація за невикористану відпустку, середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 20664 гривень, 20 000 гривень моральної шкоди, 6000 гривень витрат на правову допомогу.

25.03.2021 року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з ТОВ «ТЦ Гарант» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 12.06.2020 року до дня прийняття рішення з урахуванням того, що середньоденна заробітна плата складає 574 гривень. Свій позов обґрунтував тим, що з 24.02.2020 року його прийнято на посаду інженера-будівельника, де він працював до 29.07.2020 року. При прийнятті на роботу досягнуто домовленості про заробітну плату в розмірі від 10 000 гривень до 15 000 гривень. В результаті несвоєчасної виплати заробітної плати починаючи з середини березня до кінця липня 2020 року утворилась заборгованість по заробітній платі в сумі 30172,92 гривень. Також просить встановити факт перебування в трудових відносинах, оскільки до 29.07.2020 року він фактично працював на підприємстві і лише 29.07.2020 року дізнався про своє звільнення з 12.06.2020 року, тобто фактично в трудових відносинах з відповідачем перебував з 24.02.2020 року по 29.07.2020 року. Оскільки про своє звільнення з роботи дізнався випадково, заяви на звільнення не подавав, тому вважає своє звільнення незаконним та просить поновити його на роботі. Внаслідок протиправних дій відповідача щодо затримки у виплаті заробітної плати потрапив у скрутне матеріальне становище, змушений був звертатись до адвоката за захистом своїх прав.

Відповідач подав відзив на позов та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 подав заяву про звільнення, на підставі якої його було звільнено за власним бажанням та з ним проведено повний розрахунок.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в поясненнях вказує на те, що при проведенні перевірки Управлінням Держпраці у Полтавській області в ТОВ «ТЦ Гарант» встановлено, що заява на звільнення ОСОБА_1 відсутня. Заробітна плата виплачено за травень 2020 року, у відомостях на виплату грошей проти прізвища ОСОБА_1 наявні підписи. Крім того, встановлено, що на вимогу ОСОБА_1 йому не видавалась копія наказу про звільнення.

Відповідно до ухвали суду від 22.10.2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ухвали суду від 18.11.2020 року зобов`язано ТОВ «ТЦ Гарант» надати для огляду в судовому засіданні відомості на виплату грошей з березня по червень 2020 року.

Відповідно до ухвали суду від 28.12.2020 року призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання ким виконано підпис про одержання заробітної плати навпроти прізвища ОСОБА_1 .

Суд заслухавши позивача та його представника встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що згідно наказу 21-1/02-20-К від 21.02.2020 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду інженер-будівельника в ТОВ ТЦ «Гарант».

З листа від 01.09.2020 року вбачається, що Управлінням Держпраці у Полтавській області проведено перевірку ТОВ «ТЦ Гарант». З матеріалів перевірки вбачається, що згідно штатного розпису, затвердженого наказом від 31.03.2020 року №31/03-20 посадовий оклад інженера - будівельника з 01.04.2020 року складає 11480 гривень.

Відповідно до табелю обліку використання робочого часу за лютий 2020 року ОСОБА_1 було відпрацьовано 5 робочих днів (38 годин). Згідно відомості нарахування заробітної плати за лютий 2020 року ОСОБА_1 було нараховано заробітну плату в сумі 1124,52 гривень. Згідно табелю обліку використання робочого часу за березень 2020 року ОСОБА_1 відпрацьовано 21 робочий день. Відповідно до відомості нарахування заробітної плати за березень 2020 року ОСОБА_1 нараховану заробітну плату в сумі 4723 гривень.

Відповідно до відомості нарахування заробітної плати за квітень 2020 року ОСОБА_1 відпрацьовано 21 робочий день. Згідно відомостей нарахування заробітної плати за квітень 2020 року нараховано - 11480 гривень.

Згідно табелю обліку використаного робочого часу за травень 2020 року відпрацьовано 19 робочих днів. Відповідно до відомості нарахування заробітної плати за травень 2020 року нараховано 11480 гривень. Відповідно до табелю обліку використаного робочого часу за червень 2020 року відпрацьовано 9 робочих днів. Згідно відомості нарахування заробітної плати за червень 2020 року нараховано 7953,48 гривень (в тому числі 4851,42 грн. заробітна плата за фактично відпрацьований час та 2202.06 гривень компенсація за 7 днів невикористаної відпустки. До видачі за червень 2020 року - 5678,05 гривень. Вказані кошти виплачені з каси підприємства. Позивач заперечував факт виплати йому заробітної плати згідно відомостей та вказував , що підпис про отримання коштів не його. Також позивач подав клопотання про проведення почеркознавчої експертизи з метою спростування позиції відповідача про те, що позивачу виплачено заробітну плату в повному обсязі.

Судом призначено експертизу та витребувано на вимогу експерта у відповідача оригінали відомостей на виплату грошей. Відповідач не надав вказані документи у зв`язку з цим експертизу не було проведено.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справі від подання експертам необхідних матеріалів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Отже, ненадання відповідачем оригіналів документів розцінюється як ухилення від експертизи, тобто суд приходить до висновку про те, що відповідач ухилився від проведення експертизи. На цій підставі судом прийнято до уваги доводи позивача щодо невиплати йому заробітної плати в сумі 30172,92 гривень, 2202,06 компенсації за невикористану відпустку, які підлягають до стягнення з відповідача.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили суду, що ОСОБА_1 працював в ТОВ ТЦ «Гарант» до 29.07.2020 року на будівництві «Кононівський елеватор», виконавцем робіт був ТОВ ТЦ «Гарант». Крім того, позивач надав копію перепустки на своє ім`я для проходу на територію «Кононівського елеватора». За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача щодо встановлення юридичного факту та вважає за можливе встановити факт трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю ТЦ Гарант та роботи на посаді інженера-будівельника в період з 12.06.2020 року по 29.07.2020 року. За таких обставин вимога щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 12.06.2020 року по 29.07.2020 року в сумі 18942 гривень підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата має виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективни договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, враховуючи позицію відповідача,який не надав інших розрахунків, суд приймає до уваги розрахунки заборгованості по заробітній платі подані позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. .

Враховуючи, що заяву на звільнення позивач не подавав та не мав наміру звільнитись суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивача на займаній посаді.

Крім того, суд приходить до висновку, що має місце вимушений прогул, тому до стягнення з відповідача підлягає 206640 гривень, оскільки саме з даним підприємством позивач перебував в трудових відносинах.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, інших цивільних прав. Відповідно до п.9 вищевказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Так рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення.

Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України.

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд приходить до висновку, що внаслідок порушення трудових прав позивача відповідачем завдана моральна шкода, розмір її складає 1000 гривень.

За подачу позову позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», отже з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в сумі 4204 гривень на користь держави, так позивачем заявлено п`ять вимог майнового характеру.

Позивачем заявлено до відшкодування 6000 гривень витрат на правову допомогу, які сплачені ним згідно квитанцій від 20.10.2020 року, від 04.06.2021 року, суд враховуючи вимоги ст.137 ЦПК України приходить до висновку, що витрати на правову допомогу підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 137,141,262-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю ТЦ «Гарант» №12-1/06-20-К від 12.06.2020 року.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інженер- будівельника товариства з обмеженою відповідальністю «ТЦ Гарант».

Встановити факт трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю ТЦ Гарант та роботи на посаді інженер-будівельника в період з 12.06.2020 року по 29.07.2020 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТЦ Гарант ( юридична адреса м. Київ, вул. Маккейна Джона,16) на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 30172,92 гривень, 18942 гривень заборгованість по заробітній платі за період з 12.06.2020 року по 29.07.2020 року, 2202,06 гривень компенсація за невикористану відпустку, 206 640 гривень середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.06.2020 року по 07.06.2021 року, 1000 грн. моральної шкоди, 6000 гривень витрати на правову допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТЦ Гарант на користь держави судовий збір у розмірі 4204 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЦ Гарант», юридична адреса м.Київ, вул. Маккейна Джона,16, .

Третя особа - Управління Держпраці у Полтавській області, м. Полтава, вул. Пушкіна,119, .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 .06.2021 року.

СУДДЯ МИРОНЕЦЬ О.К.