Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/614/21

05 липня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Круль І.В.

за участю секретаря с/з Дроздюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що вони 17 квітня 1999 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 07. В шлюбі у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час досяг повноліття. Сімейне життя не склалося через відсутність порозуміння, розбіжність у поглядах на сімейні відносини та обов`язки, в зв`язку з чим вони припинили спільне проживання та шлюбно-сімейні відносини. Вважає, що примирення, подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому перебування у зареєстрованому шлюбі, який існує формально, суперечить її інтересам.Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Ухвалою від 27 травня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач подала суду заяву, в якій заявлений позов підтримала, просить розгляд справи здійснювати за її відсутності.

Відповідач направив суду заяву, в якій щодо задоволення позовних вимог не заперечує, просить розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 17 квітня 1999 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 07. В шлюбі у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який досяг повноліття. Сімейне життя у сторін не склалося через відсутність порозуміння, розбіжність у поглядах на сімейні відносини та обов`язки. Сторони разом не проживають, шлюбно-сімейні відносини припинені, примирення між ними неможливе, шлюб існує формально.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

В ст.7 СК України зазначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на встановлені судом обставини справи, а також норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про підставність позовних вимог позивача щодо розірвання шлюбу, оскільки сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, поновлювати шлюбно-сімейні відносини наміру не мають. Обов`язки чоловіка та дружини зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства, що має істотне значення, тому шлюб слід розірвати.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки чинним законодавством передбачено право особи на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає, що позивачу слід залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

На підставі ст.ст. 110,112,113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

ПозовОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 17 квітня 1999 року у виконавчому комітеті Марківської сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 07, розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча І.В. Круль