Справа № 2/951/122/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді Гриновець О.Б.,

при секретарі судового засідання Скавінської Г.І.,

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт. Козова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку,

встановив:

20.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_3 , відповідно до якого просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1500 грн., щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом та до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в шлюбі в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 . Відповідач на даний час не бере участі у вихованні та утриманні дитини і її як матері, дитина проживає з нею. Вказує на те, що вона ніде не працює, змушена доглядати за їх малолітнім сином, а ОСОБА_3 постійно працює, має доходи, проживає окремо від них в с.Драганівка, Тернопільського району, Тернопільської області і може надавати матеріальну допомогу, оскільки має регулярні доходи, стан його здоров`я дозволяє утримувати її як матір спільної дитини. Просить позов задоволити.

Ухвалою Тернопільського районного суду Тернопільської області від 10.11.2020 року справу передано на розгляд Козівського районного суду Тернопільської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа №607/17766/20 передана 12.01.2021 року судді ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 13.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за такою та призначено підготовче засідання.

02.03.2021 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 скерував на адресу суду «відзив», відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки така є необґрунтованою, а спільне подальше проживання разом із позивачкою стало неможливим у зв`язку із різними поглядами, інтересами. Зазначає, що згідно з вимогами ч.4 ст.84 СК України, відповідач не може надавати матеріальну допомогу дружині через те, що твердження позивачки базуються на припущеннях щодо постійної роботи і достатнього матеріального становища. Разом з цим, у ОСОБА_7 не має постійного доходу, у нього не має будь якого рухомого чи не рухомого майна та проживає у своїх батьків. Також, на підставі судового наказу Тернопільського районного суду Тернопільської області від 06.11.2020 року у справі №607/17756/20, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вказує на те, що згідно з заборгованості, яка появилась щодо сплати аліментів, прийшлось позичати кошти у ОСОБА_8 .. На сьогоднішній день враховуючи ситуацію, яка склалась у світі та зокрема в Україні щодо введених карантинних обмежень у зв`язку із пандемією корона вірусної інфекції «COVID-19», дуже важко знайти оплачувану роботу, а відтак вказує на те, що не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачці на її утримання.

14.04.2021 року представник відповідача подав заяву про допит свідка, яка в судовому засіданні була задоволена.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять такі задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги заперечили та просять відмовити у позові.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.03.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головногно територіального управління юстиції у Тернопільській області 16 березня 2017 року /а.с.8/.

Відповідно до копії свідоцтва про народження від 22.04.2020 року серії НОМЕР_2 , позивач є матір`ю: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідач його батьком /а.с.6/.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно із статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України.

Позивач зазначає, що із часу народження дитини та по даний час вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною одна, а тому має право на аліменти на своє утримання від відповідача.

Однак, на судовий розгляд справи позивач не надала суду жодних належних, допустимих, достатніх, достовірних доказів, котрі підтверджували б, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини з якою проживає дитина.

У матеріалах справи відсутні докази, які б дали суду змогу дійти висновку про можливість відповідача надавати кошти на утримання позивача до досягнення неповнолітнім сином трьохрічного віку.

Таким чином, позивач не довела, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1500 грн., чи у іншому розмірі.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_9 позичив у нього грошові кошти в розмірі 10 000 грн. у зв"язку із важким матеріальним становищем для погашення заборгованості щодо стягнення аліментів на утримання його дитини.

Оскільки доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, як матері, що здійснює догляд за неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 1500 грн., починаючи із дня звернення до суду та проводити до настання трьохрічного віку дитини, слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору, в задоволенні позову відмовлено, а тому судовий збір повинен бути віднесений за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з врахуванням вимог п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: с. Геленки, Козівський район, Тернопільська область; РНОКПП: НОМЕР_3 ; дані паспорта: № НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ; дані паспорта: серія НОМЕР_6 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 30.11.2006 року.

Дата складення повного судового рішення 16.06.2021 року.

Суддя О.Б.Гриновець