Номер справи 220/804/20
Номер провадження № 2/220/31/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Яненко Г.М.

при секретарі судового засідання Демішеві А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , представник відповідача адвокат Довженко В.І., треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2020 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним.

Позивач є власником автомобіля «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску, тип ТЗ загальний легковий пасажирський - 8, номер шасі НОМЕР_2 , червоного кольору, зареєстрований на його ім.`я 23.03.2017 року в Центрі 1444, про що свідчить Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 . 22.09.2019 року його батько ОСОБА_3 керуючи за дорученням даним транспортним засобом їхав разом з пасажирами з м. Покровськ Донецької області в с. Піддубне Донецької області. Приблизно о 09 год. 25 хв. вони їхали по с. Андріївка Великоновосілківського району Донецької області. Під`їхав до перехрестя доріг по вул. Миру та вул. Чапаєва цього села, ОСОБА_3 знизив швидкість. В цей час ОСОБА_3 побачив праворуч від себе автомобіль Волга державний номер НОМЕР_4 під керуванням відповідача по справі. ОСОБА_3 продовжив рух, так як на дорозі з боку руху автомобіля «Волга», яким керував відповідач по справі знаходився знак «Надати дорогу», однак відповідач по справі не зупинив рух, внаслідок чого сталося зіткнення належного йому на праві власності автомобіля та автомобіля «Волга». В результаті ДТП його автомобілю було завдано механічних ушкоджень, пасажирам було завдано тілесних ушкоджень. На місце ДТП одним із пасажирів було викликано поліцію та швидку допомогу. Окрім того було сповіщено страхову компанію. Під час огляду місця ДТП, складання схеми ДТА та відібрання пояснень, відповідачем по справі та його пасажиром (дружиною відповідача по справі) було визнано вину у скоєнні ДТП у повному обсязі, та зазначено що ДТП сталося з вини відповідача у зв`язку з необережності. По факту ДТП було порушено кримінальну справу, яка у подальшому була закрита, у зв`язку з відсутністю в діях ознак кримінального правопорушення. Крім того, від ДТП завданого йому було завдано моральні страждання , яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням власного автомобіля та розладом душевного спокою та звичайного способу життя. Просить стягнути з відповідача 148010,23 грн. у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди та 26000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, посилаючись на вимоги ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Сторони, повідомлені в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились.

Позивач надав суду заяву, просив справу розглядати у його відсутність, вказав, що на заявлених позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без нього та відповідача. Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав. Представник відповідача надав суду заперечення на позовні вимоги.

Треті особи, повідомлені належним чином про час, місце та дату судового засідання до суду не з`явились.

Суд вважає можливим розглянути дану справу без участі сторін відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, бажання приймати участь у розгляді справи не виявили, у справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін на теперішній час.

Фактичні обставини, встановлені судом

Цивільна справа віднесена до територіальної підсудності Великоновосілківського районного суду Донецької області, так як відповідно до ч. 6 ст. 28 позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши належним чином завірені копії документів надані ПАТ «Страхова компанія «Еталон», матеріали кримінального провадження № 0000600, судом фактично встановлено наступне.

22.09.2019 року приблизно о 09 год. 25 хв. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки ГАЗ 2410 державний номерний знак НОМЕР_4 на перехресті доріг по вул. Миру та вул. Чапаєва с. Андріївка Великоновосілківського району Донецької області рухаючись по другорядній дорозі, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску, тип ТЗ загальний легковий пасажирський - 8, номер шасі НОМЕР_2 , червоного кольору, зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортний засіб марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску отримав механічні пошкодження.

Даний факт також підтверджується доданою до матеріалів справи схемою дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок ДТП транспортний засіб марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску, тип ТЗ загальний легковий пасажирський - 8, номер шасі НОМЕР_2 , червоного кольору отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно із розрахунком ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску, тип ТЗ загальний легковий пасажирський - 8, номер шасі НОМЕР_2 , червоного кольору становить 375636,96 гривень. Відповідно до висновку спеціаліста з оціночної діяльності ОСОБА_4 звіту про оцінку № 19-373 від 20.12.2019 року: ринкова вартість автомобіля марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску складає 236510,23 грн.; вартість відновлюваного ремонту марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску складає 375636,96 грн.; вартість автомобіля марки ОPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу сума збитків становить 153284,46 гривень; величина матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску складає 236510,23 грн.. Отже, ОСОБА_1 для визначення розміру збитків завданих внаслідок ДТП ОСОБА_2 , було залучено оцінювача, який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, огляд транспортного засобу було проведено безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, а тому даний огляд є достовірним, що підтвердив і сам позивач, який був присутній під час огляду транспортного засобу.

Доказів понесення витрат на відновлення автомобіля в більшому розмірі позивачем не представлено.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. № 2658-III, оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону.

Оцінювач ОСОБА_4 має кваліфікаційне свідоцтво МФ № 4249 від 15.04.2006 року оцінювача за програмою базової підготовки за напрямом оцінки майна: «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізація ми в межах напряму: «Оцінка дорожніх транспортних засобів», має посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача в межах напрямку 1.3. «Оцінка колісних транспортних засобів». ОСОБА_4 включений до реєстру оцінювачів.

Доводи представника відповідача викладені в запереченні про те, що ОСОБА_4 не є судовим експертом, оцінка проводилась поза межами судового розгляду, ОСОБА_4 судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок не попереджувався не може бути прийнятий у якості належного і допустимого доказу, спростовуються наступним.

З урахуванням п. 9 ч. 1 Розділу XI «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017р., що набрав чинності з 15.12.2017р., ця справа розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 76 діючого ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

За приписами ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

З урахуванням вищевказаних вимог процесуального закону, установлених судом обставин справи, з огляду на те, що він одержаний у порядку, встановленого законом, суд вважає наданий позивачем звіт про оцінку належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну.

За виконання оцінки вартості майна позивачем сплачено 1500 грн., що підтверджується квитанцією № 19-373 від 20.12.2019 року.

Цивільно-правова відповідальність позивача ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ СК «Вусо» згідно полісу № 143839189 від 19.04.2019 р., який був дійсний на момент ДТП 22.09.2019 р.

Згідно страхового акта № 712-16187 цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в «Страховій компанії «Еталон» згідно полісу серії АО № 000961013, дійсний на момент ДТП 22.09.2019 року.

За фактом цієї ДТП ПАТ «СК «Еталон» за заявою ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 90000,00 грн. по справі № 16187 за пошкодження ТЗ марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску.

Згідно матеріалів цивільної справи протокол про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача відсутній.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 28.12.2019 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600 від 22.09.2019 року закрито з відсутності у діянні ознак кримінального правопорушення.

Згідно письмових пояснень, викладених на окремому аркуші ОСОБА_2 зазначив: 22.09.2019 року він на власному транспортному засобі «Волга» білого кольору днз. НОМЕР_4 разом з дружиною рухався з м. Маріуполь в м. Дружківку до батьків. Знаходячись в с. Андріївка Великоновосілківського району Донецької області він намагався налаштувати дорогу по навігатору, так як зрозумів що заблукав. В цей час перетинаючи перехрестя по вул. Миру та вул. Чапаєва він не побачив знак «Дати дорогу» та врізався а автомобіль що рухався з лівої сторони по головній дорозі марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску. Зазначив, що намагався гальмувати щоб уникнути зіткнення, але від удару автомобіль марки «OPEL VIVARO» розвернуло та врізався в паркан. В стані алкогольного сп`яніння він не був. Визнає себе винним та вважає що дане ДТП виникло з його власної неуважності та необачності.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_5 , вона зазначала, що відповідач є її чоловіком. 22.09.2019 року вони разом з чоловіком на їх власному автомобілі «Волга» білого кольору днз. НОМЕР_4 рухались з м. Маріуполь в м. Дружківку до батьків. Знаходячись в с. Андріївка Великоновосілківського району Донецької області вони заблукали та її чоловік за допомогою навігатора намагався налаштувати дорогу. Та в цей час з лівої сторони перетинаючи перехрестя по вул. Миру та вул. Чапаєва рухався марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску. Після чого виникло зіткнення, в результаті якого автомобіль марки «OPEL VIVARO» врізався в паркан. ЇЇ чоловік намагався гальмувати, але марно.

В протоколі допиту потерпілого від 22.09.2019 року ОСОБА_3 зазначив, що 22.09.2019 року приблизно о 09 год. 25 хв. керуючи транспортним засобом марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску, тип ТЗ загальний легковий пасажирський - 8, номер шасі НОМЕР_2 , червоного кольору, зареєстрований на ім.`я ОСОБА_1 рухався по перехрестю по вул. Миру та вул. Чапаєва с. Андріївка Великоновосілківського району Донецької області. В цей час справі від нього з другорядної дороги рухався ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки ГАЗ 2410 державний номерний знак НОМЕР_4 , та не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», в результаті чого допустив зіткнення. В результаті ДТП транспортний засіб марки «OPEL VIVARO» реєстраційний номер НОМЕР_1 2007 року випуску отримав механічні пошкодження.

Свідок ОСОБА_6 надав аналогічні пояснення ОСОБА_5 , так як він знаходився в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.09.2019 року складеного у присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оглянуто місце ДТП вул. Чапаєва та вул. Миру с. Андріївка Великоновосілківського району Донецької області.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України)

За загальними правилами майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). За вказаною статтею несуть цивільно правову відповідальність особи, винними діями яких заподіяна шкода джерелу підвищеної небезпеки і які самі не є потерпілими внаслідок шкоди, заподіяної цим джерелом підвищеної небезпеки.

Ч.1 ст.1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач ОСОБА_2 не довів та не надав суду докази що шкода заподіяна транспортному засобу позивача завдана не з його вини.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб - то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Суд, встановивши, що ДТП відбулось з вини відповідача ОСОБА_2 , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, прийшов до висновку про те, що сума відшкодування має бути стягнута саме з нього на користь позивача шляхом різниця між вартістю відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та сплаченим страховим відшкодуванням, у розмірі 63284 грн. 46 коп. (153284,46 грн. (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу 90000,00 грн (страхове відшкодування).

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За змістом положень частини 1, пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Докази, надані позивачем, в частині права на відшкодування моральної шкоди, підтверджують наявність такої шкоди, відповідачем зазначене не заперечується.

Відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З урахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в 26000,00 гривень є значно завищеним. Суд враховує обставини по справі, та вважає, що з виниклим ДТП позивачу були спричинені моральні страждання, стресова ситуація внаслідок ДТП суттєво погіршила якість його життя, неможливість використання автомобіля протягом тривалого часу спричинила позивачу значні незручності, а витрати на ремонт автомобіля призвело до зменшення сімейного бюджету, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм. Тому суд приходить до висновку, що за вказаних обставин, відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень є достатнім та обґрунтованим.

Висновки суду за результатами розгляду позову

Таким чином, враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково. Стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, 63284 (шістдесят три тисячі двісті вісімдесят чотири) грн. 46 коп., на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, 3000 (три тисячі) грн.

Щодо розподілу судових витрат у справі

Відповідно до ст. 133, ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у т.ч. повязані із залученням експерта, відшкодовується позивачу за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 23, 1166,1187, 1188, 1192 ЦК України, Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від 31.03.1995року,№ 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4, 10, 81,77, 263 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди 63284 (шістдесят три тисячі двісті вісімдесят чотири) грн. 46 коп., на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на проведення оцінки матеріальних збитків оцінщиком-автотоварознавцем в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

У іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі у сумі 368 (триста шістдесят вісім) грн. 02 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г.М. Яненко