Ухвала

25 червня 2021 року

м. Київ

справа № 530/1450/19

провадження № 61-9969ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», треті особи: Філія бурового управління «Укрбургаз», Полтавське відділення бурових робіт філії бурового управління «Укрбургаз» Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», про скасування наказу щодо оголошення догани, стягнення грошової премії в розмірі посадового окладу, скасування наказу про проведення позачергової перевірки знань з охорони праці та відсторонення від роботи, зобов`язання вчинити певні дії - допустити до роботи на попередній посаді, стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати наказ по Полтавському відділенню бурових робіт Філії бурового управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» від 02 вересня 2019 року № 446 про оголошення догани ОСОБА_1 ;

стягнути з відповідача на його користь премію до Дня працівників нафтової, газової та нафтопереробної промисловості в межах посадового окладу;

скасувати наказ по Полтавському відділенню бурових робіт Філії Бурового управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» від 02 вересня 2019 року № 450 про проведення позачергової перевірки знань з охорони праці»;

стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи з 03 жовтня 2019 року по день звільнення з роботи 07 листопада 2019 року та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Зіньківський районний суд Полтавської області рішенням від 09 лютого 2021 року позов задовольнив частково. Скасував наказ по Полтавському відділенню бурових робіт Філії бурового управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» від 02 вересня 2019 року № 446 про оголошення догани ОСОБА_1 . Скасував наказ по Полтавському відділенню бурових робіт Філії бурового управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» від 02 вересня 2019 року № 450 про проведення позачергової перевірки знань з охорони праці. Стягнув з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи з 03 жовтня 2019 року по день звільнення з роботи 07 листопада 2019 року в розмірі 13 945,44 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Зіньківський районний суд Полтавської області додатковим рішенням від 09 лютого 2021 року визначив вказати в рішенні Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року «позов задовольнити частково. Скасувати наказ по Полтавському відділенню бурових робіт Філії бурового управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» від 02 вересня 2019 року № 446 про оголошення догани ОСОБА_1 . Скасувати наказ по Полтавському відділенню бурових робіт Філії бурового управління «Укрбургаз» ПАТ «Укргазвидобування» від 02 вересня 2019 року № 450 про проведення позачергової перевірки знань з охорони праці. Стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи з 03 жовтня 2019 року по день звільнення з роботи 07 листопада 2019 року в сумі 13 945,44 грн.» Виправив описку в рішенні Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року, а саме: в резолютивній частині рішення необхідно читати вірно: «1 383,12 грн» замість «461,04 грн». Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. В іншій частині позову відмовив.

Полтавський апеляційний суд постановою від 11 травня 2021 року рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року в частині задоволення позовних вимог скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. Додаткове рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2021 року скасував. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

16 червня 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 травня 2021 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки вона подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що в судовому засіданні апеляційного суду 11 травня 2021 року було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, повний текст складено 12 травня 2021 року, а отримано ним 20 травня 2021 року.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Наведені у клопотанні причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не є поважними, оскільки заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин отримання ним копії оскаржуваної постанови апеляційного суду від 11 травня 2021 року саме 20 травня 2021 року (поштовий конверт, довідка суду тощо).

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення такого строку є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, - надати строк для звернення до суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів.

Крім цього, як на підставу скасування судового рішення заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Разом з тим, в касаційній скарзі ОСОБА_1 не указує щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи.

Крім цього, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 11 травня 2021 року в частині відмови в задоволення позовних вимог щодо скасування наказів від 02 вересня 2019 року № 446 та № 450 про оголошення догани та про проведення позачергової перевірки знань з охорони праці та стягнення середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи з 03 жовтня 2019 року по день звільнення з роботи 07 листопада 2019 року.

ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання касаційної скарги за дві немайнові вимоги (скасування двох наказів від 02 вересня 2019 року №№ 446, 450) в розмірі 3 073,60 грн, однак за вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи) посилається на те, що він на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи з 03 жовтня 2019 року по день звільнення з роботи 07 листопада 2019 року.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» заявнику необхідно сплатити судовий збір за ставками, встановленими за подання касаційної скарги на рішення суду, яким вирішено позовну заяву майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позовну заяву подано у жовтні 2019 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1 921 грн, підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позову у справі).

Судовий збір за подання касаційної скарги за вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи з 03 жовтня 2019 року по день звільнення з роботи 07 листопада 2019 року) становить 1 536,80 грн (13 945,44 грн х 1 %, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, х 200 %).

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір за подання касаційної скарги за майнову вимогу в розмірі 1 536,80 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 1 536,80 грн має бути перераховано за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження оплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 11 травня 2021 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 11 травня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев