РІШЕННЯ

іменем України

15 червня 2021 рокуСправа №451/1138/20
Провадження № 2/451/296/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

з участю позивача, відповідачів

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1138/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем,-

в с т а н о в и в:

20 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові померла мати позивача - ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 , виданим 06 грудня 2019 року виконавчим комітетом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області. Після її смерті залишилося спадкове майно: будинковолодіння АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно видане па підставі рішення виконкому Куликівської сільської Ради від 13.10.2009 року та земельної ділянки площею 3,9029 га на території Куликівської сільської Ради Радехівського району Львівської області на підставі Державного акта на право приватної власності на землю І-ЛВ №071515, який виданий на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Куликівської сільської Ради від 29 березня 2001 року. Позивач являється спадкоємцем першої черги після смерті матері. Крім неї, спадкоємцями першої черги є відповідачі по даній справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які спадщину не прийняли і не заперечують проти того, щоб позивач в судовому порядку встановила факт спільного проживання з матір`ю ОСОБА_4 на день її смерті. Чоловік матері - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , виданим 20 квітня 1998 року Куликівською сільською Радою Радехівського району Львівської області. Факт родинних відносин з матір`ю стверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_3 виданим повторно 17.12.1980 року Радехівським райбюро ЗАГС Львівської області та свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_4 виданим Лутугінським районним відділом ЗАГС Луганської області 29 жовтня 1993 року. В даний час позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті матері в нотаріальну контору приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Луців Ірини Пилипівни, але отримала відповідь, що спадщину не може оформити через пропуск 6-ти місячного строку для її прийняття. На час відкриття спадщини вона проживала спільно з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації, що стверджується довідкою Куликівської сільської Ради № 135 від 15.06.2020 року. На протязі останніх кількох років до смерті матері, позивач поселилася і проживала разом з нею за вищевказаною адресою, похоронила її, а також проживає там до сьогоднішнього дня разом із своїм сином ОСОБА_6 . Позивач не має іншого способу захистити своє право на спадщину після смерті матері, а тому змушена звертатися в суд із позовною заявою про встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем. Просить встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала з матір`ю ОСОБА_4 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою в АДРЕСА_1 (а.с.2-3).

У підготовче судове засідання позивач з`явилася, позов підтримує повністю та просить задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовчому судовому засідання позовні вимоги визнали у повному обсязі.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові померла мати позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 , виданим 06 грудня 2019 року виконавчим комітетом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.6).

ОСОБА_5 - батько позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_6 , виданим 20 квітня 1998 року Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.7).

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, серії НОМЕР_3 виданим повторно 17.12.1980 року Радехівським райбюро ЗАГС Львівської області, свідоцтвом про одруження позивача, серія НОМЕР_7 виданим Лутугінським районним відділом ЗАГС Луганської області 29 жовтня 1993 року, свідоцтвом про одруження батьків позивача, серії НОМЕР_8 , виданого 28 квітня 1970 року Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.8-10).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме будинковолодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане па підставі рішення виконкому Куликівської сільської ради від 13.10.2009 року та земельної ділянки площею 3,9029 га на території Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №071515, який виданий на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ демократичного скликання Куликівської сільської ради від 29 березня 2001 року (а.с.11-12).

Відповідно до довідки № 135 від 15.06.2020 року, виданої виконкомом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті була зареєстрована і проживала в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 разом з померлою проживали і були зареєстровані: ОСОБА_6 - внук. Дочка ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 з 1999 року без реєстрації місця проживання (а.с.13).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі статтею 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт, що ОСОБА_1 постійно проживала з матір`ю ОСОБА_4 , на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою в АДРЕСА_1 , недовіряти показам яких у суду немає підстав (а.с.33-34).

У суду немає підстав не довіряти поданим документам та показам свідка, викладених у заяві, а також з врахуванням довідки № 135 від 15.06.2020 року, виданої виконкомом Куликівської сільської ради Радехівського району Львівської області, яка підтверджує факт проживання спадкоємця з спадкодавцем на час його смерті, а тому суд вважає факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 доведеним.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідачів в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала з матір`ю ОСОБА_4 , на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки с.Миколаїв, Радехівського району Львівської області та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки с.Синьків, Радехівського району Львівської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_9 ), жительки с.Куликів, Радехівського району Львівської області, судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 червня 2021 року.