Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2021 Справа №607/13870/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , неповнолітньої ОСОБА_4 , Тернопільської міської ради, третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в якому, уточнивши позовні вимоги, просить усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати відділ реєстрації місця проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі вона зареєстрована та проживає. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 11 травня 2017 року також зареєструвалися за даною адресою на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.10.2018 року у справі №607/12952/17 визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , та скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачкою ОСОБА_5 , проведену на підставі вказаного договору. Проте, відповідачі продовжують проживати у спірній квартирі та чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю. У кімнаті, де проживають відповідачі, встановлено замок, який вони закривають при короткочасній та довгостроковій відсутності, не дають їй можливості вільно користуватися належною їй власністю. Відповідачі не є членами її сім`ї, вони не ведуть спільного господарства. Квартира АДРЕСА_1 потрібна позивачу для власних потреб. У зв`язку з цим позивач звернулася в суд із позовом для відновлення порушеного її конституційного права на вільне користування своєю власністю (ст. 41 Конституції України) та виселення відповідачів із належної їй квартири.

Відповідачі відзиву на позов не подавали.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради письмових пояснень щодо позову не подавало.

У даній справі 05 березня 2021 року проведено підготовче судове засідання, за наслідками якого закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Островська О.Н. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача в суд надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , яка виступає в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує. Зазначає, що на даний час, вона придбала житло, де має змогу зареєструвати свою неповнолітню доньку ОСОБА_6 , а тому відпала необхідність у збереженні реєстрації у квартирі її бабусі ОСОБА_1 .

Представник Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи.

Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №167812589 від 23.05.2019 року, за ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 11.01.1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, зареєстрована квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа на стороні відповідача Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., яке набрало законної сили, про визнання недійсним договору дарування квартири, скасування реєстрації права власності. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 11 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., зареєстрований в реєстрі за №1574. Скасовано реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , яку проведено на підставі договору дарування від 11 травня 2017 року посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З.А., зареєстрований в реєстрі за №1574.

Згідно висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності визнання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 16.12.2020 р. №116, беручи до уваги думку членів комісії з питань захисту прав дитини, при виконавчому комітеті Тернопілсьької міської ради, орган опіки та піклування вважає за недоцільне визнати малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №250897142 від 01.04.2021 р. ОСОБА_2 , на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мединською А.В., чотирикімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 59,1 кв.м., житловою 40,8 кв.м.; домоволодіння АДРЕСА_3 , загальною площею 75,2 кв.м., житловою 39,0 кв.м.; домоволодіння АДРЕСА_4 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суду пояснили, що відповідач ОСОБА_2 разом із своєю дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у спірному приміщенні не проживає та ним не користується тривалий час, тобто з липня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Способом захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, може бути припинення дії, яка порушує право (ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст. 13, ч. 3 ст. 16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.

В статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, позивач має право користуватися та розпоряджатися своєю власністю (квартирою) на свій розсуд, а відповідач зобов`язаний не чинити позивачу перешкоди у користуванні власністю.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення,яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Крім того, як зазначено у п. 34 Постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд оцінивши та дослідивши докази, з урахуванням думки відповідача, яка визнала позов, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення. При цьому, задовольняючи позов частково, суд враховує ту обставину, що відповідач на даний час разом із своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_4 з липня 2019 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що також визнається представником позивача, проте залишаються перебувати на реєстраційному обліку за цією адресою, що унеможливлює повноцінно здійснювати розпорядження своїм майном.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Тернопільської міської ради, третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити частково.

Зобов`язати Тернопільську міську раду в особі Відділу реєстрації місця проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан