Справа № 310/5992/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

08 грудня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Гоноболіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовано тим, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складає 1/8 частину домоволодіння, розташованого за вказаною адресою. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади міста Бердянська про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований, зокрема, ОСОБА_2 , відповідач по справі, який не належить та не належав до членів її сім`ї, а квартира придбана нею безпосередньо для проживання її доньки - ОСОБА_3 та її чоловіка - ОСОБА_4 . Крім того, квартира придбана 21 червня 2003 року, а відповідач зареєстрований у ній раніше 15 травня 2003 року, тобто колишнім власником. Також відомо, що відповідач є батьком колишнього власника квартири ОСОБА_5 , яка після продажу квартири не забезпечила зняття з реєстрації свого батька. Не зважаючи на реєстрацію, відповідач за вказаною адресою, починаючи з моменту придбання нею квартири, ніколи не проживав, його особистих речей у квартирі немає і ніколи не було, його місцезнаходження не відоме. Факт реєстрації відповідача у квартирі створює труднощі для неї, як власника житла, оскільки обмежує право на розпорядження квартирою, крім того, частина комунальних платежів розраховується згідно кількості зареєстрованих осіб - 3, що не відповідає дійсності і призводить до додаткових витрат на її утримання.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мастеров О.В. у судове засідання не з`явилися. Матеріали справи містять заяву представника від 21 жовтня 2021 року про розгляд справи без їх участі та задоволення позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України», причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву на позовну заяву не подав.

Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Каракуловою Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №1389, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної спільно-часткової власності належить 1/8 частка домоволодіння АДРЕСА_2 , наведене також вбачається з копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2694759 від 29 січня 2004 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 265074894 від 08 липня 2021 року.

З Витягу з реєстру територіальної громади міста Бердянська про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 428 від 02 липня 2021 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 .

З акту про фактичне проживання/непроживання осіб вуличного комітету №24 м. Бердянська від 30 червня 2021 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано 3 мешканця батько попереднього власника майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька власника майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зять власника майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 з червня 2003 року не проживає за вищевказаною адресою, комунальних платежів не сплачує, особистих речей не залишив.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з червня 2003 року не проживає в квартирі АДРЕСА_3 , тобто понад один рік без поважних причин. Судом також встановлено, що відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в житловому приміщенні не має.

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 156 ЖК України, передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, з червня 2003 року не мешкає у квартирі АДРЕСА_3 , тобто понад один рік, не несе витрат по його утриманню, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в житловому приміщенні не має, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 156 ЖК України, 319, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2021 року.

Суддя Н. М. Дубровська