Справа № 706/499/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м.Хриснівка

Христинівський районний суд Черкаської області

В складі головуючого - судді Орендарчука М.П.

при секретарі Карбівської Я.Є.,

за участі представника позивача в режимі відео конференції: Пасечник Ю.А.

представника відповідача: Підліснюка В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про захист порушенного права шляхом стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгнованості, яка виникла за кредитним договором «354411/1481/0069-8 від 27.08.2008,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить;

У рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №354411/1481/0069-8 від 27.08.2008 року у сумі 62683 доларів США 36 центів звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 52,0 кв.м. житлова 28,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з Відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати по сплаті судового збору у сумі - 2 102 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що27 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту (Надалі по тексту «Позивач», «Банк», Кредитор», «АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 (Надалі по тексту «Боржник», «Позичальник») було укладено Кредитний договір №354411/1481/0069-8 (Надалі по тексту «Кредитний договір»), згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі: 23 500 (двадцять три тисячі п`ятсот) доларів США 00 центів строком до 27.08.2018 року, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі: 14,35 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Перед укладенням та підписанням Кредитного договору, Позичальник звернувся до Банку із Заявою-анкетою на отримання кредиту, де в графі 1 «Відомості про кредит» власноручно зазначив, що має намір отримати споживчий кредит та обрав валюту - доларів США, суму, бажаний строк кредитування та зазначив мету, тобто цільове використання кредиту.

Своїм підписом під відповідним документом Позичальник засвідчив, що «ознайомлений у письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: мета для якої кредит буде витрачений, наявні форми кредитування та відмінності між ними, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовну сукупну вартість кредиту, з валютними ризиками, при отриманні кредиту в іноземній валюті тощо. З умовами надання та повернення кредиту, а також з діючим законодавством України, що регламентує відношення банку та клієнта був ознайомлений.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язався отримати Кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму Кредиту, сплати проценти за користуванням Кредитом та комісії згідно умов Договору та Тарифів Кредитора, а також виконати інші обов`язки, визначені цим Договором.

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 6.1. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, з можливою видачою готівки через касу Кредитора.

Відповідно до висновку Вищого господарського суду України, наведеному в Постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2017 року у справі № 905/2009/15, банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту.

Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Згідно з п.3.3 Кредитного Договору, сторони встановили, що нарахування процентів за Кредитним Договором здійснюється щомісячно на суму Кредиту за весь строк користування Кредитом, включаючи день надання та день повного погашення Кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт).

Відповідно до умов п.7.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів.

Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми Кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою передбаченою Кредитним договором.

Крім того, відповідно до п.7.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язався здійснювати погашення Кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту в дату, визначену п.1.3.3 цього Договору, а саме до 27 числа кожного календарного місяця протягом строку Кредиту. Якщо дата сплати, зазначена в п. 1.3.3 Договору, не є банківським днем, платіж здійснюється не пізніше останнього банківського дня, що передує даті визначеній в п. 1.3.3 Договору.

Позичальник з метою сплати ануїтетних платежів зобов`язаний вносити грошові кошти на свій Поточний рахунок, зазначений в п. 1.1.9 цього Договору (п. 7.3 Кредитного договору).

Відповідно до п.9.1 Кредитного договору сторони досягли згоди, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором Кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту Позичальника у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред`явлення вимоги, включаючи проценти за Кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього Договору.

Крім того, відповідно до п.15.1 Кредитного договору, Позичальник засвідчив та гарантував, що має необхідний обсяг дієздатності та правоздатності для укладення та виконання цього Договору; укладення та виконання цього Договору не суперечить жодним положенням Договорів, укладених Позичальником з іншими особами, або положеннями інших правочинів, дія яких поширюється на Позичальника.

Також, Позичальник засвідчує та гарантує, що на момент укладання цього Договору він володіє достатнім рівнем платоспроможності і кредитоспроможності, необхідних для вчасного виконання ним своїх зобов`язань за цим Договором та на момент укладання цього Договору не існує і його невідомі обставини, які можуть негативним чином вплинути на стан його платоспроможності і кредитоспроможності (п. 15.2 Кредитного договору).

Відповідно до п.15.3 Кредитного договору, Позичальник засвідчив та гарантував, що на момент укладання цього Договору у нього не існує будь-яких інших поточних або майбутніх зобов`язань (крім податкових зобов`язань та оплати витрат на утримання), які можуть мати пріоритет над виконанням зобов`язань над цим Договором.

Крім того, відповідно до п. 15.4. Кредитного договору Позичальник засвідчив, що умови для цього Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими.

До того ж, згідно з п. 15.5. Кредитного договору Позичальник гарантував, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики, несе він.

Сторони дійшли згоди, що всі ризики пов`язані з істотною зміною обставин, з яких Позичальник виходив при укладанні цього Договору, інших Договорів забезпечення він приймає на себе і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання цього Договору, Договір забезпечення, а також невиконання Позичальником зобов`язань за вищезазначеними договорами (п. 15.6 Кредитного договору).

Відповідно до п. 15.7 Кредитного договору, що перед укладанням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року).

Відповідно до п. 17.1. Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього договору зобов`язань.

20 липня 2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України Кредитор та Позичальник досягли згоди про зміну умов погашення Кредиту шляхом укладання Додаткової угоди №1 (надалі по тексту «Додаткова угода №1») відповідно до якої Сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість Позичальника за Кредитним договором у порядку визначеному п.1 Додаткової угоди № 1.

Також, тимчасово на період з 28.07.2009 року до 28.06.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу Позичальника за Кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку погашення Кредиту та інших за Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 27 серпня 2008 року між Банком (Іпотекодавцем) та ОСОБА_1 (надалі по тексту «Відповідач», «Іпотекодержатель») було укладено Договір іпотеки посвідчений Бевзюк В.П. державним нотаріусом Христинівської районної державної нотаріальної контори Черкаської області та зареєстрованого в реєстрі за №3032 (надалі по тексту «Договір іпотеки»).

Відповідно до умов Договору іпотеки предмет іпотеки забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з умов Кредитного договору, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії Кредитного договору. За таких умов, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором отримати задоволення в рахунок майна, заставленого на умовах Договору іпотеки.

Предметом іпотеки згідно з п. 1.2 Договору іпотеки є нерухоме майно:

Двокімнатна квартира АДРЕСА_2 (надалі по тексту «Предмет іпотеки»).

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності б/н від 04.01.1998 року виданого органом приватизації при виконавчому комітеті Христинівської міської ради, Договору дарування частини квартири, посвідченого 15.08.2008 року приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області Осикою Л.М. за реєстровим №3932 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11370123, який видано Христинівським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (18.08.2008 р.), реєстрова книга №20, номер запису 360.

Згідно з п.1.3 Договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки, квартири, на момент укладання Договору іпотеки визначена сторонами у сумі 168 510 грн. 00 коп.

Ст. 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цейвид майна.

Відповідно до умов п.3.1.4 Договору іпотеки, у випадку невиконання Боржником зобов`язань за цим або за Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пункту 5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних з реалізацією Предмета іпотеки.

Згідно з п.5.2 Договору іпотеки, Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на Предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов`язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, який зазначено у Кредитному договорі, у випадку якщо у момент настання строку виконання зобов`язань за Кредитним договором вони не будуть виконанні, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється будь-яким способом, передбаченим чинним законодавством України, у т. ч. за рішенням суду (5.4 Договору іпотеки).

Таким чином, з укладенням Кредитного договору та Договору іпотеки Кредитор отримав законне право у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки.

Окрім того, 22 лютого 2013 року судом винесено рішення Христинівського районного суду Черкаської області по справі №2-456/2012 відповідно до якого позовні вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №354411/1481/0069-8 від 27.08.2008 року в сумі 218786 грн.05 коп., що згідно курсу НБУ станом на 08.04.2010 року (7,9242 грн. за 1 дол. США) в доларовому еквіваленті становить 27609 доларів США 86 центів та вирішено, питання щодо розподілу судових витрат. Рішення набрало законної сили 04.03.2013 року.

Судом встановлено преюдиційність фактів дійсності правочину, укладеного між Сторонами, а також факт наявності боргових зобов`язань Позичальника перед Кредитором.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Однак, Позичальник не виконує рішення суду та вищезазначені умови Кредитного договору, у зв`язку з чим, на адресу було направленовимогу про невиконання грошового зобов`язання за. кредитним договором за вих. № 114/5-176746 від 31.01.2020 року, надавши можливість добровільно врегулювати заборгованість протягом 60 днів.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості з тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Станом на 23.04.2020 року заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитним договором складає: 62 683 доларів США 36 центів, яка складається з:

заборгованості за кредитом у розмірі - 25 332 доларів США 17 центів, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом складає 25 332 доларів США 17 центів;

заборгованості за відсотками у розмірі - 37 351 доларів США 19 центів в тому числі прострочена заборгованість за відсотками складає 37 092 доларів США 96 центів.

Відповідно до рішення Кредитора сума пені не стягується в рамках даного спору, однак продовжує нараховуватись, що не суперечить нормам чинного в Україні законодавства.

Ухвалою суду від 22.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі.

14.09.2020 на адресу суду відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі на п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, відзив до суду не надіслав.

30.09.2020 на адресу суду надійшла заява позивача про виправлення описки. У позовній заяві від 06.05.2020.

02.03.2021 на адресу суду надійшла заява позивача про відкликання заяви від 30.09.2020.

19.03.2021 закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю із підстав зазначених у позові.

Представник відповідача позов не визнав покликавшись на те, що кредитний договір№35411/1481/0069-8 від 27 серпня 2008 року не забезпечений іпотекою, оскільки договором іпотеки від 27.08.2008 року забезпечуються зобов`язання, які витікають з умов кредитного договору №34411/1481/0069-8, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов такого рішення.

27 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки з метою забезпечення виконання зобов`язань, що випливають за укладеним між сторонами кредитним договором №34411/1481/0069-8 від 27 серпня 2008 року.

Предметом договору іпотеки є нерухоме майно - двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності б/н від 04.01.1998, виданого органом приватизації при виконавчому комітеті Христинівської міської ради, Договору дарування частини квартири, посвідченого 15.08.2008 приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Черкаської області Осикою Л.М. за реєстровим договором №3932 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11370123, який видано Христинівським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації (18.08.2008), реєстрова книга №20, номер запису 360.

Відповідно до п.1.3 договору іпотеки заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 168510,00 (сто шістдесят п`ять тисяч п`ятсот десять) гривень.

За умовами п.1.6 договору іпотеки обтяження предмета іпотеки підлягає державній реєстрації і порядку, встановленому законом. За домовленістю сторін на предмет іпотеки нотаріусом накладається заборона на відчуження.

Також сторони домовились, що на підставах, передбачених законодавством України, на предмет іпотеки може бути звернене стягнення (п.2.1.2 договору іпотеки). При цьому, відповідно до п.2.1.3 предмет іпотеки не підлягає вилученню, до нього не пред`явлені і не можуть бути пред`явлені майнові позови, пов`язані з його вилученням.

Згідно з п.5.1 договору іпотеки у разі порушення основного зобов`язання, умов кредитного договору або умов цього договору, іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш, ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.2 договору іпотеки сторони визначили, що іпотеко держатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов`язання на момент звернення стягнення, у тому числі суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, який визначено у Кредитному договорі, якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строки сум процентів, комісійної винагороди, сум неустойки (пені, штрафних санкцій).

Сторони дійшли згоди, що звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (п.5.4 договору іпотеки).

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом про розірвання кредитного договору та стягнення боргу.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2013 року на користь банку в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнено заборгованість за кредитним договором №35411/1481/0069-8 від 27 серпня 2008 року в сумі 218 786,05 гривень, що згідно з курсу НБУ стяном на 08.04.2010 (7,9242 за 1 дол. США) в доларовому еквіваленті становить 27 609,86 дол. США.

Рішення набрало законної сили 04.03.2013. Доказів на підтвердження його виконання суду не надано.

З матеріалів справи також слідує, що 27.08.2008 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено реєстраційний запис про заборону на нерухоме майно - 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , а підставою обтяження є договір іпотеки б/н від 27.08.2008.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами статті 614 ЦК особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

При цьому, ЦК України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміст засад свободи договору розкритий у статтях 6, 627 ЦК України, з яких вбачається, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Умови укладеного між сторонами договору є обов`язковими для його сторін та їх правонаступників.

Іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку», ст.572, 575 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно частин другої - третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Зі змісту укладеного 27.08.2008 договору іпотеки слідує, що сторони погодили іпотечне застереження та визначили у договорі іпотеки передбачений ч.3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» спосіб задоволення вимог іпотеко держателя - шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (п.5.4 договору іпотеки).

За приписами статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Крім іншого, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);

спосіб реалізації предмета іпотеки;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 22.02.2013 на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України з відповідача та ОСОБА_2 відповідно до ч.2 стягнено заборгованість за кредитним договором №35411/1481/0069-8 від 27 серпня 2008 року в сумі 218 786,05 гривень, що згідно з курсу НБУ станом на 08.04.2010 (7,9242 за 1 дол. США) в доларовому еквіваленті становить 27 609,86 дол. США.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст 1050 ЦК України (постанова Великої Палати ВС від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12).

Отже, стягнена за рішенням суду сума боргу складається із достроково стягненої частини позики, що залишилась, та процентів. Відтак, позицію позивача про нарахування передбачених договором відсотків до повного погашення кредиту суд відхиляє, а тому зазначений у позові загальний розмір вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, задоволенню не підлягає.

Також, суд зазначає, що заявлена позивачем вимога не містить відомостей про пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, хоча зі змісту датованої 10.01.2020 Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна слідує, що 29.10.2010 постановою Головного державного виконавця Плюти А.М. Відділу ДВС Христинівського РУЮ на все майно відповідача накладений арешт.

Суд зауважує, що позивач жодних відомостей про осіб, які мешкають у переданій відповідачем в іпотеку квартирі не надавав, з заявою про їх виселення до суду не звернувся. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи представника відповідача про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з тим, що договором іпотеки забезпечений кредитний договір №34411/1481/0069-8 від 27 серпня 2008 року, а не кредитний договір №35411/1481/0069-8 від 27 серпня 2008 року, суд відхиляє, оскільки судовим розглядом не встановлено, що 27 серпня 2008 року між сторонами укладалось декілька кредитних договорів з номерами 34411/1481/0069-8 та 35411/1481/0069-8.

Так само не заслуговує на увагу клопотання представника відповідача про закриття справи з підстав передбачених пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК, оскільки, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

КЦС зазначив при розгляді справи (постанова від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц), що відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову чого в процесі розгляду справи здобуто не було.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивач не довів правомірність заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 7, 10, 12,13, 18, 28, 81, 133 141, 223, 247, 258-260, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» ( Юрид. адреса. 01011, України, м. Київ, вул. Лєскова буд.9, ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ) про захист порушенного права шляхом стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгнованості, яка виникла за кредитним договором «354411/1481/0069-8 від 27.08.2008 року, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання ним повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено о 15 год. 00 хв.10.06.2021 року .

Суддя М.П. Орендарчук