У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2021 року

м. Київ

справа № 753/2166/21

провадження № 61-8329 ск 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант», про визнання договору комісії та звіту недійсними (фіктивними),

В с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду

м. Києва із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант», про визнання фіктивним договору комісії на купівлю квартири, укладеного 01 травня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та звіту від 25 червня 2018 року про виконану роботу до договору комісії на купівлю квартири від 01 травня

2018 року.

Разом із позовом ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що 01 травня 2018 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_3 , під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , договір комісії на купівлю квартири, а 25 червня 2018 року був складений звіт про виконану роботу до договору комісії на купівлю квартири. ОСОБА_2 вважає, що відповідачі умисно та за попередньою змовою намагаються позбавити його частки у спільній сумісній власності подружжя.

Крім того, у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант» про визнання речового права на квартиру, передання прав та обов`язків за інвестиційним договором.

На підставі вищевказаного ОСОБА_2 просив заборонити відповідачам та будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , а саме однокімнатну квартиру, будівельний № Б060, на 10 поверсі, що знаходиться в житловому будинку за будівельним № 4, в складі будівництва житлового комплекса з об`єктами соціально-побутового призначення в 11 мікрорайоні житлового масиву « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 , до прийняття судом рішення у даній справі; заборонити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчиняти дії щодо спірного майна, які можуть виражатись в укладенні різних правочинів: укладення договору іпотеки (застави) на спірне майно, укладення договору дарування на спірне майно, укладення договору купівлі-продажу на спірне майно, інших правочинів, вчиняти будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна, що належить на підставі інвестиційного договору ОСОБА_1 , а саме однокімнатну квартиру, будівельний № Б060, на 10 поверсі, що знаходиться в житловому будинку за будівельним № 4, в складі будівництва житлового комплекса з об`єктами соціально-побутового призначення в 11 мікрорайоні житлового масиву « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 , до прийняття судом рішення у даній справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року заяву задоволено. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта житлової нерухомості, який на підставі інвестиційного договору належить ОСОБА_1 , а саме

1-кімнатної квартири, будівельний № Б060, на 10 поверсі, що знаходиться в житловому будинку за будівельним № 4, в складі будівництва житлового комплексу з об`єктами соціально-побутового призначення в 11 мікрорайоні житлового масиву «Позняки» ( АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті. Заборонено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 здійснювати дії, спрямовані на відчуження або будь-яке інше розпорядження зазначеним вище майном.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року - без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що ОСОБА_2 обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого виду забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів у разі ухвалення рішення на користь позивача.

18 травня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що житловий будинок АДРЕСА_2 » ( АДРЕСА_1 по теперішній час не введений в експлуатацію, а тому відповідно договір купівлі-продажу об`єкта на умовах, передбачених Інвестиційним договором № 14428/Б060-4 від 18 червня 2018 року ОСОБА_1 не укладений, строк укладення такого договору невідомий.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій не врахували висновку викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

У відповідності до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Указану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, і ОСОБА_1 порушує клопотання про поновлення цього строку, зазначаючи про отримання її представником копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції 21 квітня 2021 року.

На підтвердження дати отримання вказаного рішення суду апеляційної інстанції надано копію заяви від 14 квітня 2021 року, подану до Київського апеляційного суду, яка містить розписку представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про отримання нею 21 квітня 2021 року копії постанови Київського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року в даній справі.

Наведені підстави та обставини вказують на відсутність зловживань ОСОБА_1 її процесуальними правами та, відповідно, свідчать про поважність причин пропуску строку для подання касаційної скарги.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого клопотання.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Як вбачається із судових рішень, предметом спору є визнання недійсним договору комісії на купівлю квартири, укладеного 01 травня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та звіту від 14 червня 2018 року про виконану роботу до договору комісії на купівлю квартири від 01 травня

2018 року.

Позивач вважає, що спірна квартира, будівельний № Б060, на 10 поверсі, що знаходиться в житловому будинку за будівельним № 4, в складі будівництва житлового комплексу з об`єктами соціально-побутового призначення в 11 мікрорайоні житлового масиву «Позняки» ( АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя.

Оспорюваний позивачем договір передбачає умови, за якими право власності на квартиру може перейти від ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшли до правильного висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Посилання в касаційній скарзі на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки питання щодо забезпечення позову вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи та доводів заявника. В даному випадку суди попередніх інстанцій дали належну оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття такого заходу забезпечення позову.

Інші доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки стосуються вирішення питання щодо суті наявного спору між сторонами, проте судами попередніх інстанцій вирішувалось питання щодо забезпечення позову.

Зазначені у касаційній скарзі інші аргументи Верховний Суд вважає необґрунтованими та виключно суб`єктивними судженнями заявника, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами в оскаржуваних рішеннях.

Із змісту касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року.

У відповідності до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант», про визнання договору комісії та звіту недійсними (фіктивними).

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук