У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Бедьо В.І.

з участі секретаря судових засідань Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ГОРИЗОНТ» на дії державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. щодо повернення без виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду № 308/15246/13 від 01.02.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ГОРИЗОНТ» звернулося до суду з даною скаргою, в якій просить скасувати повідомлення державного виконавця Ужгородського міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. від 24.02.2021 року про повернення виконавчого документу, а саме: виконавчого листа №308/15246/13-ц виданого Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 01.02.2021; зобов`язати державного виконавця Ужгородського міськрайонного державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Мін: юстиції (м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. відкрити виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №308/15246/13-ц, виданого Ужгородського міськрайоннсі Закарпатської області 01.02.2021; зобов`язати державного виконавця Кушнір А.І. в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 0 від 19.03.2008 року, що становить 353400,18 грн., з яких 229,622 грн. сума заборгованості за кредитом; 123782,00грн. сума заборгованості за відсотками, звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки згідно з Іпотечним договором № 0 від 19.03.2008 року, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 29.04.1998 року згідно з рішенням від 29.04.1998 року за № 51, та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 12696437 та записано в реєстраційну книгу за № 67 номер запису 14124, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Подану скаргу обґрунтовує тим, що стягувачем ТОВ «ФК Горизонт» було направлено на адресу Ужгородськ міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіональн. управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заяву про примусове викона рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2020 308/15246/13.

01 березня 2021 року стягувачем отримано повідомлення Ужгородськ міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Рішення про повернення виконавчого листа №308/15246/13 виданого Ужгородським Міськрайонним судом Закарпатської області: 01.02.2021 мотивовано тим, що Ужгородським Міськрайонним судом Закарпатської області надано відстрочку виконання рішення до закінчення строку дії мораторію, що станом на 24 лютого 2021 року не закінчився.

Скаржник вказує на те, що з системного аналізу п.1 ч. 1 редакції Закону України «про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Кредитного договору №0 від 19 березня 2008 року, Договору іпотеки та Рішення суду від 03 червня 2020 року вбачається, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки згідно з Іпотечним договором № 0 від 19 березня 2008 року, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 29 квітня 1998 року згідно з рішенням від 29 квітня 1998 року за № 51, та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 12696437 та записано в реєстраційну книгу за № 67 номер запису 14124, не підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в редакції від 08 жовтня 2021 року.

Відтак на думку скаржника строк відстрочки виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 червня 2020 року у справі №308/15246/13-ц закінчився в момент набуття чинності Закону України «про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в новій редакції, а саме 08 жовтня 2020 року. Також звертає увагу на те, що на час подачі даної скарги до суду заборгованість по Кредитному договору №0 від 19.03.2008 не погашена, на предмет іпотеки не звернуто стягнення в позасудовому порядку, боржниками не вживається жодних дій направлених на погашення заборгованості та взагалі не здійснюється жодних платежів.

Заявник вважає, що зазначені дії державного виконавця є бездіяльністю направленою на невиконання судового рішення, що слугувало підставою оскарження його дій в судовому порядку.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду скарги .

Суб`єкт оскарження - Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причина неявки суду невідома. Разом з тим 23.04.2021 року подав відзив на скаргу, в якій просить розглянути справу без його участі та відмовити в її задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Боржник ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду скарги були повідомлені своєчасно та належним чином. Разом з тим представник Ужгородського міськрайонного відділу ДВС адвокат Калинич О.І. подала заяву в якій просила відмовити у задоволенні поданої скарги та провести розгляд за її відсутності у зв`язку її виїздом за кордон.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі учасників судового процесу, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Вивчивши зміст скарги, заслухавши пояснення скаржника та її представника, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03.06.2020 року у справі №308/15246/13 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №0 від 19.03.2008 року, що становить 353400,18 грн., з яких 229 622,18 грн. сума заборгованості за кредитом; 123782,00 грн. заборгованість за відсотками, звернуто стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, згідно з Іпотечним договором №0 від 19.03.2008 року, а саме: квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 29.04.1998 року, згідно з рішенням від 29.04.1998 року за №51 та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 12696437 та записано в реєстраційну книгу за №67 номер запису 14124, встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Такого вказано відстрочити виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення строку дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

01.02.2021 року з метою примусового виконання вказаного рішення суду від 03.06.2020 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 308/15246/13.

Вказаний виконавчий лист містить застереження про відстрочення виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягувач ТОВ «ФК «Горизонт» звернувся до Ужгородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа № 308/15246/13-ц та відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до повідомлення від 25.02.2021 року державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) виконавчий лист №308/15246/13, виданий Ужгородським міськрайонним судом 01.02.2021 року, не може бути прийнятий до виконання з тих підстав, що згідно з резолютивною частиною рішення Ужгородським міськрайонним судом надана відстрочка виконання рішення до закінчення строку дії мораторію, що станом на 24.02.2021 р. не закінчився, у зв`язку з чим, керуючись п. 7 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається без прийняття до виконання.

Згідно частини першої статті 274 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Судом на підставі письмових матеріалів встановлено, що у зв`язку з відстроченням рішенням Ужгородського міськрайонного суду 03.06.2020 року по справі №308/15246/13 виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки до закінчення дії мораторію, встановленого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, у стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт», починаючи з дня видачі виконавчого листа №308/15246/13 від 01.02.2021 року, було відсутнє відповідне юридичне право на пред`явлення вказаного виконавчого документу на примусове виконання.

Так, відповідно до пункту 1 пп.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час винесення постанови) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону.

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаний Закон є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Відповідно до пункту 3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнаються такими, що втратили чинність, зокрема: Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через вісімнадцять місяців з дня введення в дію цього Кодексу (згідно зі змінами, внесеними згідно із Законом № 895-IX від 16.09.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення скарги, оскільки Законом № 895-IX від 16.09.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» продовжено до 21 квітня 2021 року та до спливу вказаної дати діє відстрочка виконання рішення суду, а таким чином державний виконавець діяв в межах закону, повернувши без виконання виконавчий лист № 308/15246/13 від 01.02.2021 року.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

За приписами ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ст. 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт» слід відмовити у зв`язку її безпідставністю.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 5, 12, 13, 18, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ГОРИЗОНТ» на дії державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ) Кушнір А.І. щодо повернення без виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду № 308/15246/13 від 01.02.2021 року відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І. Бедьо