ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Харків

Справа № 610/116/21

Провадження № 22-ц/818/3833/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року,

у цивільній справі Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року АТ КБ «Приват банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 07.10.2010, яка станом на 30.11.2020 становить 54326,70 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що на підставі укладеного 07.10.2010 договору (заяви) б/н відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, встановлених заявою, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку (договір), із встановленими ним же порядком та строками погашенням кредиту.

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2020 року становить 54326,70 гривень. Тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором.

Справу розглянуто за відсутності сторін.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 21774,32 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 7.10.2010. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із таким судовим рішенням, АТ КБ «Приват Банк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що суд помилково застосував строк позовної давності, оскільки термін дії картки становить липень 2023 року. Посилаючись на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 зазначав, що картка діє до останньго дня місяця, зазначеній на титульній строні картки включно. Перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня дії картки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 07.10.2010 між АТ КБ «Приват Банк» (на той час ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно з рішенням від 21.05.2018 № 519 було змінено тип найменування банку на АТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_1 , шляхом приєднання (ч. 1 ст. 634 ЦК України) укладений договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку.

Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір.

На підтвердження позовних вимог банком було надано довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 31.03.2011, яка містить особистий підпис відповідача (а.с.27).

Указаною довідкою, з умовами якої погодився відповідач, передбачена базова процентна ставка в місяць - 3,0 %, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, розмір комісій, пені, штрафів, тощо.

Тобто сторони визначили у письмовому вигляді умови користування кредитними коштами.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № НОМЕР_1 , оформленої на ОСОБА_1 , 31.03.2011 кредитний ліміт було встановлено 500 гривень, 31.03.2011 - зменшено до 300 гривень, 25.05.2011 - збільшено до 600 гривень, 22.06.2011 збільшено до 700 гривень, 22.07.2011 збільшено до 800 гривень, 24.08.2011 збільшено до 900 гривень, 26.09.2011 збільшено до 1400 гривень, 14.10.2011 збільшено до 1900 гривень, 13.04.2012 збільшено до 4000 гривень, 14.09.2012 збільшено до 8000 гривень, 23.01.2015 збільшено до 8500 гривень, 24.03.2015 збільшено до 10000 гривень, 13.08.2017 збільшено до 25000 гривень, 19.10.2017 збільшено до 27000 гривень, 19.02.2020 збільшено до 42500 гривень, 01.07.2020 зменшено до 0,00 гривень.(а.с.24)

Відповідно до довідки, за кредитним договором, укладеним між позивачем і ОСОБА_1 , було надано такі кредитні картки: 16.09.2011 відкрито кредитну картку № НОМЕР_2 із терміном дії до останнього дня жовтня 2014 року, 31.03.2011 кредитну картку № НОМЕР_1 із терміном дії до останнього дня лютого 2015 року, 26.07.2012 кредитну картку № НОМЕР_3 із терміном дії до останнього дня липня 2016 року, 23.01.2015 кредитну картку № НОМЕР_4 із терміном дії до останнього дня травня 2018 року, 01.03.2017 кредитну картку № НОМЕР_5 із терміном дії до останнього дня серпня 2020 року, 19.02.2020 кредитну картку № НОМЕР_6 із терміном дії до останнього дня липня 2023 року. (а.с.25)

З виписки за договором вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював погашення заборгованості починаючи з 31.03.2011 і по 01.11.2020.

Відповідач користування коштами позивача не заперечував.

Внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.11.2020 становить 54326,70 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 43760,97 грн.; в т.ч. заборгованості за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 43760,97 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 10565,73 грн.; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України 0,00 грн.; нарахованої пені 0,00 грн.; нарахованої комісії 0,00 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив із того, що оскільки останній платіж перед цією датою був здійснений 07.01.2018, то перебіг строку позовної давності у три роки слід рахувати із 10.01.2018, з позовом банк звернувся у січні 2021 року. Таким чином, до стягнення підлягає різниця між сумою поточного тіла кредиту зазначеною у позові 43760,97 та сумою заборгованості за поточним тілом кредиту станом на 10.01.2018, а саме у розмірі 21774,32 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», останню картку ОСОБА_1 було видано 19.02.2020 № НОМЕР_6 із терміном дії до останнього дня липня 2023 року. (а.с.25)

Позов пред`явлено до суду 18.01.2021, тобто в межах загальної позовної давності.

Згідно виписки по рахунку на а.с. 60-95, ОСОБА_1 здійснював банківські операції за кредитною карткою № НОМЕР_6 по листопад 2020 року включно, зокрема останнє поповнення рахунку на суму 5030 грн мало місце у березні 2020 року(поповнення готівкою в терміналі самообслуговування: АДРЕСА_1 , платник: ОСОБА_2 )

Погашення заборгованості по кредитному договору третьою особою підтверджує, що вказані кошти були внесені особисто відповідачем чи іншою особою з її згоди на її рахунок, адже саме на відповідачеві лежить обов`язок не передавати картки, пін-коди третім особам.

Таким чином, встановлені судом апеляційної інстанції обставини, спростовують висновки суду першої інстанції про закінчення 10.01.2018 строку дії укладеного договору б/н від 07.10.2010 , оскільки перебіг позовної давності /ст. 257 ЦК України/ щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а строк дії кредитної картки № № НОМЕР_6 із терміном дії до останнього дня липня 2023 року.

Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про пропуск ПАТ КБ «Приват Банк» строку позовної давності до 10.01.2018 при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_1 , колегія суддів вважає помилковим.

Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості за договором № б/н від 07.10.2010 на а.с. 22-23 узгоджується зі змістом договору, укладеного між сторонами, а тому є належним доказом розміру заборгованості ОСОБА_1 за неналежне виконання умов укладеного кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованості за тілом кредита у розмірі 43760,97 грн, та заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають судові витрати: у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2270 грн, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції - 3405 грн.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приват Банк» - задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 18 березня 2021 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_7 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (, адреса місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.10.2010 року у розмірі 43760 (сорок три тисячі сімсот шістьдесят) грн 97 коп. та заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 10 565 (десять тисяч п`ятьсот шістьдесят п`ять) грн 73 коп., всього 54326 (п"ятдесят чотири тисячі триста двадцять шість) грн 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_7 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (, адреса місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) судовий збір у розмірі 5675 (п`ять тисяч шістьсот сімдесят п`ять) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття. Касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова