Дата документу 26.03.2021
Справа № 334/2124/20
Провадження № 2/334/513/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Гребенюк А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2020 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ "ФК "ЄАПБ") звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 25.09.2017 року в розмірі 42247,19 грн., за кредитним договором № від 25.05.2017 року в розмірі 21167,05 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.09.2017 року ОСОБА_1 подала до Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (далі - ТОВ "ФК "ЦФР") заяву № 351209845 від 25.09.2017 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК "ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також що отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ "ФК "ЦФР".

25.05.2017 року ОСОБА_1 подала до Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (далі - ТОВ "ФК "ЦФР") заяву № від 25.05.2017 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК "ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також що отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ "ФК "ЦФР".

26.06.2019 року між ТОВ "ФК"ЦФР" та ТОВ "ФК"ЄАПБ" укладено договір № 20191209 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК"ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК"ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками.

Згідно п.1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ "ФК "ЦФР" - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 20190626 від 26.06.2019 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № від 25.09.2017 року в розмірі 42247,19 грн, за кредитним договором № від 25.05.2017 року в розмірі 21167,05 грн.

Відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо погашення суми кредиту та сплати інших платежів, внаслідок чого у нього наявна заборгованість по кредитному договору № від 25.09.2017 року у розмірі 42247,19 грн., що складається із:

- 19164,68 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;

- 1534,83 грн. - заборгованість за відсотками;

- 11641,42 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом);

- 9906,26 грн. - сума заборгованості за пенею.

по кредитному договору № від 25.05.2017 року у розмірі 21167,05 грн., що складається із:

- 9821,03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу;

- 385,96 грн. - заборгованість за відсотками;

- 5035,06 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом);

- 5925 грн. - сума заборгованості за пенею.

Згідно з умовами кредитних договорів позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 25.09.2017 року у розмірі 42247,19 грн., за кредитним договором № від 25.05.2017 року у розмірі 21167,05 грн.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на позову заяву.У відзиві зазначено, що вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами. Також розрахунок заборгованості по кредитному договору є хибним оскільки позивачем незаконно в супереч приписів діючого законодавства нарахована плата за управління кредитом розміром, що є неприпустимим. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за пенею, у зв`язку з чим в задоволенні позову просить відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник адвокат Шумейко І.П. в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов, який підтримали під час розгляду справи.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та письмові докази, з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

25.09.2017 року ОСОБА_1 подала до Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (далі - ТОВ "ФК "ЦФР") заяву № 351209845 від 25.09.2017 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК "ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також що отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ "ФК "ЦФР".

25.05.2017 року ОСОБА_1 подала до Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (далі - ТОВ "ФК "ЦФР") заяву № від 25.05.2017 року на отримання кредиту від ТОВ "ФК "ЦФР", підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК"ЦФР" становлять кредитний договір між ТОВ "ФК "ЦФР" та відповідачем, як позичальником, а також що отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ "ФК "ЦФР".

26.06.2019 року між ТОВ "ФК"ЦФР" та ТОВ "ФК"ЄАПБ" укладено договір № 20191209 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК"ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК"ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" і боржниками.

Положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України встановлені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме те, що Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1.2 Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги №20190626 від 26.06.2019 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення права вимоги, Права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається.

Згідно п. 3.1. Договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» гарантує, що йому належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників.

На виконання п. 6.6. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, від імені ТОВ «ФК «ЦФР» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 33, 34, 35).

Згідно з умовами Кредитних договорів, Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених Договором.

Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитними договорами.

Згідно із ч.2. ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

У зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитних договорів, Позивачем, який набув права грошової вимоги, 09.07.2019 року на адресу Відповідача було направлено Повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних Відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. (а.с. 20).

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошові вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору; неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідно до п. 6.4. Договору відступлення права вимоги, у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» отримав від Боржників/Державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення Заборгованості Боржників, ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язаний перерахувати вказану суму ТОВ «ФК «ЄАПБ» протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту її отримання.

Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунки Попередніх Кредиторів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошові вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору; неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідно до п. 6.4. Договору відступлення права вимоги, у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» отримав від Боржників/Державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення Заборгованості Боржників, ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язаний перерахувати вказану суму ТОВ «ФК «ЄАПБ» протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту її отримання.

Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунки Попередніх Кредиторів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам Кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Зобов`язання щодо надання коштів товариством виконані, проте ОСОБА_1 взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договорів, належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту, яка згідно розрахунку за договором № від 25.09.2017 року у розмірі 42247,19 грн., що складається із: - 19164,68 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 1534,83 грн. - заборгованість за відсотками; - 11641,42 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); - 9906,26 грн. - сума заборгованості за пенею. За кредитним договором № від 25.05.2017 року у розмірі 21167,05 грн., що складається із: - 9821,03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 385,96 грн. - заборгованість за відсотками; - 5035,06 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); - 5925 грн. - сума заборгованості за пенею.

Таким чином, суд вважає доведеним обґрунтованість за кредитним договором № від 25.09.2017 року стягнення заборгованості основної суми боргу19164,68 грн., 1534,83 грн. - заборгованість за відсотками; за кредитним договором № від 25.05.2017 року стягнення заборгованості основної суми боргу 9821,03 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 385,96 грн. - заборгованість за відсотками

У Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2019 року по справі №522/18855/16 зазначив, що плата за послуги, що супроводжують кредит, тобто компенсація сукупних послуг банку за рахунок позивача, є незаконним в силу частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд Українивказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Згідно статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Таким чином, суд погоджується із запереченнями відповідача щодо незаконного нарахування плати за управління кредитом за кредитним договором № від 25.09.2017 року в розмірі 11641,42 грн., за кредитним договором № від 25.05.2017 року в розмірі 5035,06 грн. та відповідно в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо застосування строків позовної давності по нарахуванню пені, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Другою частиною статті 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Таку правову позицію врахувала Велика Палата Верховного Суду обґрунтовуючи свої висновки в постанові від 28 березня 2018 року по справі 444/9519/12.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом 04 травня 2020 року.

Другою частиною статті 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як свідчать розрахунки заборгованості, кредитодавцем нараховано пеню за кредитним договором № від 25.09.2017 року за період з 26.01.2018 року по 26.06.2019 року. При цьому в межах позовної давності перебуває лише період з 04.05.2019 року по 26.06.2019 року, за які неустойка нарахована кредитодавцем на суму 1464,55 грн. За кредитним договором № від 25.05.2017 року - за період з 01.02.2018 року по 30.04.2019 року, отже пеня в сумі 5925 грн. перебуває поза межами строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею підлягають частковому задоволенню лише за кредитним договором № від 25.09.2017 року в сумі 1464,55 грн.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про узгодження в п. 7.2. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" строку позовної давності у десять років до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, виходячи з наступного.

Згідно п. 7.2. розділу 7 "Вирішення спорів" Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР" (далі Умови) зазначено, що до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років.

Однак, даний пункт не підтверджує погодження застереження щодо збільшення позовної давності за договором до 10 років з відповідачем за кредитними договорами від 25.09.2017 та 25.05.2017, з огляду на таке.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови викладені в розділі 7 розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяви № від 25.09.2017 року та № від 25.05.2017 року на отримання кредиту.

Суд вважає, що Умови, які знаходяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, а тому відсутні підстави вважати, що сторони погоджували збільшення позовної давності шляхом укладення письмового договору.

Надані позивачем Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК "ЦФР", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови, зокрема про збільшення позовної давності, прямо не передбачені в кредитному договорі, що безпосередньо підписаний відповідачем.

До аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 року у справі №202/26885/13-ц та у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Таким чином до спірних правовідносин слід застосовувати спеціальний строк позовної давності в один рік.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості на кредитним договором № від 25.09.2017 року у розмірі 22164,06 грн., яка складається з : суми заборгованості за основною сумою боргу 19164,68 грн., суми заборгованості за відсотками - 1534,83 грн., суми заборгованості за пенею 1464,55 грн.; за кредитним договором № від 25.05.2017 року у розмірі 10206,99 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу - 9821,03 грн.; відсотками - 385,96 грн., а всього 32371,05 грн.

В частині стягнення заборгованості плати за управління кредитом за кредитним договором № від 25.09.2017 року в розмірі 11641,42 грн., за кредитним договором № від 25.05.2017 року в розмірі 5035,06 грн. та заборгованості за пенею за кредитним договором № від 25.05.2017 року в сумі 5925,00 грн. в задоволенні позову має бути відмовлено з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1073,07 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк»):

заборгованість за кредитним договором №№ від 25.09.2017 року у розмірі 22164,06 грн., яка складається з : суми заборгованості за основною сумою боргу 19164,68 грн., суми заборгованості за відсотками - 1534,83 грн., суми заборгованості за пенею 1464,55 грн.;

заборгованість за кредитним договором № від 25.05.2017 року у розмірі 10206,99 грн., яка складається з : суми заборгованості за основною сумою боргу - 9821,03 грн.; суми заборгованості за відсотками - 385,96 грн.;

а всього 32371,05 грн. (тридцять дві тисячі триста сімдесят одна грн. 05 коп.)

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"( 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , реквізити IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСкомбанк») судові витрати в розмірі 1073,07 грн. одна тисяча сімдесят три гривні 07 коп.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.