Справа № 349/220/20
Провадження № 2/349/4/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2021 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/220/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Автобан" про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн.,

учасники справи:

представник позивача адвокат Гринчишин І.Я.

представник відповідача адвокат Шидзінський І.В.

встановив:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гринчишин І.Я., подала до суду позов до приватного підприємства "Автобан" про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначила, що 20 січня 2020 року на підставі наказу директора ПП «Автобан» ОСОБА_2 №1-ОС «Про звільнення в ПП «Автобан», позивачку звільнено з посади охоронця технічного відділу з 20 січня 2020 року за прогул, відсутність на роботі без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу Законів про працю України.

В обгрунтування підстав звільнення в наказі зазначено доповідну записку начальника технічного відділу, акти про відсутність ОСОБА_3 на роботі, акти про відмову надати письмове пояснення та рішення зборів колективу ПП «Автобан» про надання згоди на звільнення.

Звільнення вважає незаконним і необгрунтованим, оскільки вона не порушувала трудову дисципліну, а її звільнення стало наслідком звернення до керівництва з приводу виплати зароблених за час роботи в ПП «Автобан» коштів за невикористані щорічні відпустки. У день звільнення, 20 січня 2020 року їй не було надано належним чином оформлений наказ про звільнення, не було проведено повний розрахунок (в тому числі за всі невикористані в попередні роки роботи відпустки) та не видано трудову книжку, що є грубим порушенням права на працю.

Враховуючи, що звільнення позивачки з займаної посади здійснено без законних підстав та з порушенням встановленого законом порядку, тому наказ № 1-ОС «Про звільнення в ПП «Автобан» від 20 січня 2020 року є незаконним, таким, що підлягає скасуванню, а позивачка повинна бути поновлена на попередній роботі.

Статтею 2371 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган відшкодовує моральну шкоду, завдану працівнику незаконним звільненням.

В обгрунтування розміру моральної шкоди зазначено, що в зв`язку з неправомірними діями відповідача, що виразились в незаконному, з мотивів помсти за намагання дотримання щодо позивачки норм трудового законодавства, справедливу критику, звільненні, проведенні несвоєчасного розрахунку по заробітній платі, несвоєчасній видачі наказу про звільнення, позивачка зазнала душевних страждань та було завдано шкоди її честі та гідності. Усвідомлення того, що відповідач грубо порушує трудове законодавство України, несприятливо відобразилося на її психічному та фізичному здоров`ї та виражається в порушені сну та спокою. Під час конфлікту з відповідачем вона зверталася за наданням медичної допомоги і їй було призначено курс медикаментозного лікування. В зв`язку з лікуванням вона понесла і матеріальні затрати. Розмір моральної шкоди оцінює в 10 000 (десять тисяч) гривень.

Приватне підприємство "Автобан" подало до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого заперечило проти позову повністю. В обгрунтування заперечень зазначено такі обставини.

Діяльність ПП «Автобан» згідно його статутних вимог здійснюється територіально. 01 лютого 2012 року між ПП «Автобан» та ПП «Фіол-Іва» було укладено договір про спільну діяльність №1/1-П/2012 в тому числі з надання послуг з теоретичної та практичної підготовки водіїв транспортних засобів, залучення матеріальної бази та спеціалістів обох підприємств і інших видів спільної діяльності згідно статутних завдань підприємств. 28 лютого 2012 року на виконання договору про спільну діяльність ПП «Автобан» та ПП «Фіол-Іва» видано спільний наказ №11/10 (перереєстровано за №4/-У) «Про організацію роботи працівників, які знаходяться на основному місці роботи в автошколах ПП «Автобан» і ПП «Фіол-ІВА» та затвердження їх штатних посад у відповідності до фахового рівня та здібностей».

Позивач ОСОБА_1 працювала в ПП «Автобан» методистом згідно наказу за №27 від 01 грудня 2007 року. Посада охоронця на підприємстві була вільною і працівник ОСОБА_1 виявила бажання працювати охоронцем, оскільки місце розташування класів автошколи було в смт.Букачівці, вул.Шевченка 3, Рогатинського району Івано-Франківської області за місцем її проживання.

20 березня 2012 року між ПП «Автобан» та ОСОБА_1 було укладено строковий трудовий договір №1/5 - ТЛ 2012, відповідно до якого якого ОСОБА_1 прийнято на роботу у технічний відділ охоронцем . Під час укладення договору ОСОБА_1 ознайомлено з посадовою інструкцією, про що 20 березня 2012 року нею поставлено особистий підпис. Термін дії договору сторонами продовжувався періодично, а з 20 березня 2018 року визначений до 20 березня 2020 року.

У класах автошколи смт.Букачівці, вул.Шевченка 3, Рогатинського району Івано- Франківської області діяльність проводило також ПП «Фіол-Іва», оскільки це узгоджено договором про спільну діяльність двох підприємств. У класах автошколи зберігалася необхідна документація з питань діяльності, учбові картки з навчання, технічне і наочне приладдя. 28 грудня 2012 року директор ПП «Фіол-Іва» ОСОБА_4 направила листа за №148 до ПП «Автобан» з проханням залучити охоронця підприємства ОСОБА_1 для виконання робіт з охорони приміщень та підтримки загального порядку в класах, що відповідало вимогам п.2.1 договору про спільну діяльність щодо залучення спеціалістів підприємств. Наказом по ПП «Фіол-Іва» за №12-ОС від 31 грудня 2012 року ОСОБА_1 з 03 січня 2013 року була залучена до вищезазначених робіт .

ОСОБА_1 залишалась працівником ПП «Автобан», де їй виплачувалася заробітна плата, вівся табель обліку робочого часу, до контролюючих органів подавалися звіти і сплачувались страхові внески. Робочим місцем ОСОБА_1 була автошкола за адресою смт.Букачівці, вул.Шевченка 3, Рогатинського району Івано-Франківської області .

Відповідно до ст.10 КЗпП на ПП «Автобан» діє колективний договір №1/48 - К/2015 від 22 грудня 2015 року, укладений на підставі чинного законодавства та схвалений на зборах трудового колективу підприємства з його підписанням з боку адміністрації та трудового колективу уповноваженими особами та з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Термін дії колективного договору визначено сторонами з моменту підписання по 31 грудня 2020 року (розділ 11). Відповідно до п.1.3 договору умови колективного договору діють безпосередньо і є обов`язковими для сторін, що його уклали. Положення колективного договору поширюються на всіх працівників ПП «Автобан» в т.ч і тих, що влаштовуються на роботу в період чинності колективного договору та є обов`язковими для адміністрації підприємства і для кожного члена трудового колективу (п.1.4 договору).

Згідно додатку №2 до колективного договору №1/48 -К/2015 від 22 грудня 2015 року на підприємстві діють Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПП "Автобан" (далі Правила), які розроблені згідно вимог трудового законодавства. Розділом 2 Правил визначено, що працівники підприємства реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору. Прийняття на роботу оформляється наказом. При прийомі на роботуг працівник надає трудову книжку, яка після внесення запису про прийом повертається її власнику. При прийнятті на роботу працівник повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього трудового розпорядку, посадовою інструкцією, інструкцією з охорони праці та протипожежної безпеки тощо. За розділом 3 Правил працівник зобов`язаний працювати чесно і сумлінно, дотримуватись дисципліни і посадової інструкції.

Пунктом 5 Правил встановлено режим загального робочого часу з 09.00 години до 18.00 години з перервою з 13.00 до 14.00 години. Працівники зобов`язані вчасно приходити на роботу, дотримуватись встановленої тривалості робочого часу (п.5.5 Правил). ПП «Автобан» зобов`язане організовувати облік виходу на роботу й відходу з роботи шляхом ведення табеля обліку використання робочого часу .

Пунктом 7 Правил- відповідальність за порушення трудової дисципліни - визначено, що працівники зобов`язані дотримуватись дисципліни праці (7.1). Відлучення з робочого місця на строк понад 10 хв осіб , діяльність яких не пов`язана з переважним перебуванням поза межами робочого кабінету, допускається після погодження з директором. Відсутність на роботі протягом трьох годин і більше вимагає письмових пояснень на ім`я директора. Керівники підрозділів (відділів), що виявили відсутність підлеглого працівника зобов`язані повідомити про це директора підприємства. Пункт 7.5 Правил визначає поняття порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків з застосуванням дисциплінарних стягнень у вигляді догани , звільнення. Згідно пункту 7.6 Правил звільнення, як дисциплінарне стягнення, може бути застосоване зокрема за прогул (у т.ч. за відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Позивач ОСОБА_1 з моменту прийняття її на роботу в ПП «Автобан» була членом трудового колективу, на неї розповсюджується трудове законодавство, як на працівника , колективний договір, що діє на підприємстві , правила внутрішнього трудового розпорядку, накази та розпорядження адміністрації, що стосуються працівників підприємства.

Згідно трудового договору №1/5-Т/2012 року від 20 березня 2012 року, який укладений між ПП «Автобан» та позивачкою, працівник зобов`язується (п.2.2.4) дотримуватись правил внутрішнього розпорядку (додаток №2 до колективного договору, що діють у роботодавця). Роботодавець має право притягувати працівника до дисциплінарної чи матеріальної відповідальності в порядку, встановленому чинним трудовим договором (п.2.6.2.). Режим роботи працівника, тривалість робочого часу та часу відпочинку встановлюється колективним договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку (додаток №2) до колективного договору, що діють на підприємстві (п.3.1). У трудовому договорі також визначено відповідальність сторін за неналежне виконання чи невиконання своїх обов`язків (п.5.1), а також передбачено , що працівника може бути звільнено з посади, а цей договір розірвано з ініціативи роботодавця до закінчення терміну його дії з підстав, передбачених КЗпП (п.6.З).

У день підписання трудового договору №1/5-Т/2012 року від 20 березня 2012 року ОСОБА_1 була ознайомлена з посадовою інструкцією охоронця ПП «Автобан» за №13, про що особисто поставила підпис. Інструкцією визначено, що охоронець повинен знати правила внутрішнього трудового розпорядку, накази директора , що стосуються його діяльності (розділ 1); не покидати самовільно об`єкт охорони; дотримуватись розпорядку трудового дня з понеділка по п`ятницю, загальний робочий час з 9.00 до 18.00 з перервою з 13.00 до 14.00 або з 8.00 до 17.00 з перервою з 13.00 до 14.00 залежно від занять учнів, з якими охоронця ознайомлюють щоденно (розділ 2). Крім того, охоронець ознайомлений, що за порушення правил чинного внутрішнього розпорядку відповідно до діючого трудового законодавства України він несе відповідальність. Жодних застережень з боку працівника ОСОБА_1 щодо непогодження з її боку з вищеназваними умовами трудового договору і посадової інструкції вона не заявляла та приступила до виконання своїх обов`язків. За виконувану роботу працівник ОСОБА_1 отримувала заробітну плату, її робочий час табелювався.

13 листопада 2019 року о 14.00 год працівник ОСОБА_1 самовільно залишила робоче місце, забрала ключі від сейфу, ключі від приймальної та воріт, водійські картки та реєстраційну книгу та до 18.00 год цього дня на робоче місце не повернулась, про що було складено відповідний акт.

14 листопада 2021 року року працівниками ПП «Фіол-Іва» за участю працівника ПП «Автобан» знову складено акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 9.00 до 18.00 години. Під час виїзду за місцем проживання ОСОБА_1 , вона відмовилась від спілкування, на дзвінки на мобільний телефон не відповідала. 15 листопада 2019 року виконавчим директором ОСОБА_5 , який є працівником ПП «Автобан» на ім`я директора ПП «Фіол-Іва» подано доповідну записку про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни і що вона з 13 листопада 2019 року не виходить на роботу. Крім того, забрала ключі від сейфу, приймальні та воріт, водійські картки та реєстраційну книгу, не відповідає на телефонні дзвінки. Про причину своєї відсутності не повідомляє, на контакт не виходить. Аналогічна доповідна записка виконавчого директора ОСОБА_5 на ім`я директора ПП Фіол-Іва» надійшла 20 листопада 2019 року з додатком - актом від 20 листопада 2019 року №6.

21 листопада 2019 року за № 126/10 директор ПП «Фіол-Іва» на ім`я директора ПП «Автобан» направила листа, у якому зазначено, що з 14.00 години 13 листопада 2019 року по 20 листопада 2019 року працівник ОСОБА_1 не виходить на роботу, причини відсутності не повідомляє. За місцем її проживання здійснено виїзд, однак від контакту ОСОБА_1 відмовляється , на телефонні дзвінки не відповідає.

21 листопада 2019 року року дирекцією ПП «Автобан» на ім`я ОСОБА_1 направлено прохання за №1 надати письмове пояснення щодо причини відсутності на роботі в період з 14.00 до 18.00 год 13 листопада 2019 року, з 14 листопада 2019 року по 20 листопада 2019 року, яке ОСОБА_1 отримано 26 листопада 2019 року, що підтверджується відстеженням про вручення кореспонденції. З метою встановлення місця знаходження працівника ОСОБА_1 виконавчим директором підприємства ОСОБА_5 до Рогатинського ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області 21 листопада 2019 року було подано заяву у якій повідомлено, що 13 листопада 2019 року ОСОБА_1 самовільно залишила робоче місце, забрала ключі, водійські картки та реєстраційну книгу, які їй не належать.

22 листопада 2019 року представниками ПП «Автобан» (начальником технічного відділу ОСОБА_10, викладачем ОСОБА_6 , директором ВСП ОСОБА_5) складено акт №1 про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 . При виїзді за місцем проживання ОСОБА_1 , вона відчинила двері, однак пояснити причину відсутності на роботі та надати письмове пояснення відмовилася.

25 листопада 2019 року працівниками ПП «Автобан», а саме директором ВСП ОСОБА_5 , викладачем ОСОБА_6 спільно з директором ПП «Фіол-Іва» ОСОБА_4 складено акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 25 листопада 2019 року і що ними разом з ДОП Рогатинського відділення поліції Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом Костишином В.В. відвідано за місцем проживання ОСОБА_1 , де їй запропоновано відповідно до ст.149 КЗпП надати письмові пояснення щодо причини не виходу на роботу, однак безрезультатно. Про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці складалися акти №3 26 листопада 2019 року, №5 від 29 листопада 2019 року, №6 від 02 грудня 2019 року. До адміністрації ПП «Автобан» 28 листопада 2019 року була подана доповідна записка начальника технічного відділу Кузьмина В.П.

04 грудня 2019 року директором ПП «Автобан» до зборів трудового колективу надіслано подання за №136 про погодження звільнення охоронця технічного відділу ПП «Автобан» ОСОБА_1 за здійснення прогулів відповідно до ч.4 ст.40 КЗПП України. На вказане подання голова загальних зборів трудового колективу ПП «Автобан» 05 грудня 2019 року надіслав повідомлення про призначення загальних зборів трудового колективу на 12 грудня 2019 року, про що повідомив ОСОБА_1 .

Адміністрація підприємства, як роботодавець здійснює контроль за додержанням працівниками трудової дисципліни. До виконання своїх обов`язків ОСОБА_1 не поверталась. 06 грудня 2019 року був складений акт №7 про відсутність її на робочому місці з 03 грудня 2019 року, 10 грудня 2019 року акт №8 про її відсутність на робочому місці з 09 грудня 2019 року по 10 грудня 2019 року. Напередодні проведення загальних зборів трудового колективу представників ПП «Автобан» 11 грудня 2019 року виїжджали за місцем проживання позивачки, де їй було прочитано зміст повідомлення №138 від 05 грудня 2019 року про запрошення на засідання зборів трудового колективу, яке відбудеться 12 грудня 2019 року для надання пояснення щодо причин її відсутності на робочому місці з 13 листопада 2019 року по 11 грудня 2019 року. ОСОБА_1 відмовилась підписати повідомлення та усно повідомила, що на збори не прийде, надати письмові пояснення про причину відсутності відмовилася.

12 грудня 2019 року на ім`я директора ПП « Автобан» головою зборів трудового колективу направлено повідомлення, що ОСОБА_1 на збори не прибула і колектив вирішив повторно провести збори 23 грудня 2019 року з повідомленням ОСОБА_1 .

Повідомлення ОСОБА_1 про виклик її на збори на 23 грудня 2019 року - 03 грудня 2019 року було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено адресату особисто 18 грудня 2019 року, що підтверджується відстеженням кореспонденції по Укрпошті.

Факт невиходу ОСОБА_1 на роботу підтверджується актами №10 від 12 грудня 2019 року, №11 від 13 грудня 2019 року, №12 від 16 грудня 2019 року, №13 від 17 грудня 2019 року, №14 від 18 грудня 2019 року, №15 від 19 грудня 2019 року, №16 від 20 грудня 2019 року, №17 від 23.12.2029 року. Причину відсутності працівниця не повідомила. На загальні збори трудового колективу, призначені на 23 грудня 2019 року ОСОБА_1 повторно не прибула, що підтверджується повідомленням голови загальних зборів трудового колективу від 23 грудня 2019 року та згідно протоколу загальних зборів за №21 вирішено повторно призначити збори трудового колективу на 17 січня 2020 року з розгляду питання про звільнення ОСОБА_1 за прогули відповідно до ч.4 ст.40 КЗпП та для отримання пояснення про причину відсутності на роботі. Повідомлення про запрошення позивача на збори направлено рекомендованим листом 24 грудня2019 року, яке вручено особисто адресату 26 грудня 2019 року, що підтверджується відстеженням інформації про вручення кореспонденції по Укрпошті.

Відсутність ОСОБА_1 на роботі підтверджено актом №18 від 24 грудня 2019 року, актом №20 від 03 січня 2020 року за період з 02 січня 2020 року та 03 січня 2020 року, актом №21 від 10 січня 2020 року за період з 09 січня 2020 року та 10 січян 2020 року; актом №22 від 14 січня 2020 року за період 13 січня 2020 року та 14 січня 2020 року; актом №23 від 15 січня 2020 року за цей день, виїздом за місцем проживання працівника для ознайомлення з повідомленням про виклик на загальні збори трудового колективу, призначені на 17 січня 2020 року та з пропозицією надати письмові пояснення про причини своєї відсутності, актом від 16 січня 2020 року за цей день, актом №25 від 17 січня 2020 року про відсутність на роботі ОСОБА_1

17 січня 2020 року відбулись загальні збори трудового колективу ПП «Автобан», якими ухвалено рішення, яким погоджено звільнення охоронця ОСОБА_1 за допущені нею тривалі прогули та відсутність на роботі без поважних причин згідно ч.4 ст.40 КЗпП України, що підтверджується протоколом загальних зборів №23 від 17 січня 2020 року та повідомленням дирекції ПП «Автобан» від 17 січня 2020 року.

20 січня 2020 року на підставі наказу №1-ОС, виданого директором ПП «Автобан» ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за допущені неї прогули з 13 листопада 2019 по 17 січня 2020 року. Цього ж дня ОСОБА_1 було направлено повідомлення №4 про звільнення її з роботи з 20 січня 2020 року за прогули, про необхідність прибути для оформлення і внесення записів в трудову книжку та отримати розрахунок, до повідомлення було долучено копію наказу. Дана обставина підтверджується рекомендованим листом від 20 січня 2020, яке вручено адресату особисто 21 січня 2020 року, згідно з відстеженням інформації про вручення кореспонденції по Укрпошті. До часу подання відзиву позивач до ПП «Автобан» за проведенням розрахунку не прибувала, в черговий раз їй направлено повідомлення про необхідність прибути 19 березня 2020 року для проведення розрахунку і повідомлення, що в разі неприбуття кошти будуть депоновані на розрахунковий рахунок підприємства.

Таким чином позивачка з у період з 14 год. 00 хв. 13 листопада 2019 року по 20 січня 2020 року допустила прогул, без поважної причини, була відсутня на роботі, від надання пояснень щодо причини відсутності на роботі відмовилася, на збори трудового колективу з надання пояснення відсутності її на роботі не прибула, що підтверджується актами, доповідними записками, протоколами зборів трудового колективу, свідомо не дотримувалась своїх обов`язків працівника, Правил трудового розпорядку та своєї посадової інструкції, допускаючи прогул. Просили у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою від 26 лютого 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки - адвокат Гринчишин І.Я. позовні вимоги підтримали повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Додатково пояснили, що оскільки було замінено замки на вхідних воротах, вхідних дверях ОСОБА_1 не змогла безперешкодно потрапити на ПП " Автобан " та працювати. Просили позовні вимоги задовольнити повністю. У подальшому позивачка ОСОБА_1 направила на адресу суду клопотання про продовження слухання справи без її участі.

Представник відповідача повністю заперечив щодо позову з підстав, які було наведено у відзиві на позов. Просив у позові відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, заслухавши пояснення свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що працює на посаді директора ПП "Фіол-Іва". 01 лютого 2012 року між ПП " Автобан " і ПП "Фіол-Іва" було укладено договір про спільну діяльність та видано спільний наказ "Про організацію роботи працівників, які знаходяться на основному робочому місці в автошколах ПП " Автобан " і ПП "Фіол-ІВА" та затвердження їх штатних посад відповідно до фахового рівня та здібностей". У ПП "Автобан" на посаді охоронця працювала ОСОБА_1 , яка 13 листопада 2019 року в обідню перерву забрала ключі від воріт, дверей, сейфа, залишила робоче місце і після обіду на роботу не вийшла. По даному факту виконавчим директором ОСОБА_5 було складено доповідну записку. У подальшому ОСОБА_1 теж не виходила на роботу, не повідомляла про причини невиходу. Така її поведінка стала підставою для видання наказу про звільнення з роботи за прогул.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що 13 листопада 2019 року ОСОБА_1 пішла на обід і більше на роботу не повернулася. На телефонні дзвінки не відповідала. Він змушений був замінити замки, оскільки потрібно було зачинити територію. У подальшому він неодноразово телефонував ОСОБА_1 , приїжджав за її місцем проживання. За його участю складалися акти про відсутність ОСОБА_1 на роботі.

Аналогічні пояснення надав ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що конфлікт між ОСОБА_1 і керівництвом ПП " Автобан " виник через претензії ОСОБА_1 щодо недоплати зароблених коштів. Їй було запропоновано звільнитися з роботи. З 14 листопада 2019 року ОСОБА_1 не виходила на роботу через те, що ОСОБА_5 змінив замки, а тому невихід ОСОБА_1 на роботу був зумовлений об`єктивними причинами.

Згідно наказу №27 від 01 грудня 2007 року "Про прийом працівників в Івано-Франківському ПП "Автобан" ОСОБА_1 прийнято на посаду методиста з 01 грудня 2007 року. Наказ підписаний директором ПП "Автобан" ОСОБА_2 .

Як вбачається з наказу №3-ОС від 20 березня 2012 року "Про прийом на роботу, переведення в Івано-Франківському ПП "Автобан" директора ПП "Автобан" ОСОБА_2 . ОСОБА_1 , методиста з 20 березня 2012 року переведено на посаду охоронця технічного відділу з укладенням строкового трудового договору.

Відповідно до трудового договору №1/5 - Т/2012 від 20 березня 2012 року приватне підприємство "Автобан" в особі директора ОСОБА_2, який діяв на підставі Статуту, та ОСОБА_1 уклали трудовий договір, згідно з яким ОСОБА_1 прийняли на роботу в ПП "Автобан" у технічний відділ на посаду охоронця. Термін дії договору з 20 березня 2012 року по 20 березня 2013 року, дія договору продовжувалася до 20 березня 2017 року, 20 березня 2018 року, 20 березня 2020 року. Документ підписаний роботодавцем та працівником.

Посадовою інструкцією охоронця ПП "Автобан" №13, яка затверджена директором ПП " Автобан" ОСОБА_2 , визначено обов`язки та права працівника. Зокрема, обов`язок дотримуватися розпорядку трудового дня. Режим роботи з понеділка по п`ятницю з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з перервою з 13 год. до 14 год. або з 08 год. до 17 год. з перервою від 13 год. до 14 год.

Згідно наказу №22-ОС від 28 грудня 2012 року директора ПП "Автобан" ОСОБА_2 ОСОБА_1 , охоронця технічного відділу ПП "Автобан" з 03 січня 2013 року за її згодою залучено в ПП "Фіол -Іва" ( смт.Букачівці, вул.Шевченка,3 ) для підтримки загального порядку в класах.

За наказом №12-ОС від 31 грудня 2012 року "Про рух кадрів в ПП "Фіол-Іва" директора ПП " Фіол-Іва" ОСОБА_9 , у зв`язку з виробничою необхідністю згідно п.2.1 договору про співпрацю №1/1-П/2012 від 01 лютого 2012 року ОСОБА_1 з 03 січня 2013 року залучено за її згодою для підтримки загального порядку в класах ПП "Фіол-ІВА" в смт.Букачівці, вул.Шевченка,3, Рогатинського району .

Згідно наказів №24-ОС від 26 грудня 2018 року директора ПП "Автобан" ОСОБА_2 , наказу №11-ОС від 27 грудня 2018 рок директора ПП " Фіол-Іва" ОСОБА_9 , ОСОБА_5 з 27 грудня 2018 року, за його згодою, залучено до організації навчального процесу в ПП "Фіол-Іва"в смт.Букачівці.

Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПП "Автобан" визначено робочий час з 09 год. 00 хв. до 18 год.00 хв.

Відповідно до особової картки праціника ОСОБА_1 , вона з 01 грудня 2007 року працювала методистом, з 28 лютого 2012 року - охоронцем.

Згідно табеля обліку використання робочого часу за листопад 2019 року ОСОБА_1 13 листопада 2019 відпрацювала 4 години, у подальшому на роботу не виходила.

Як вбачається з табелів виходу на роботу за грудень 2019 року - січень 2020 року, ОСОБА_1 не виходила на роботу.

Відсутність ОСОБА_1 на роботі у період з 14 год. 13 листопада 2019 року по 20 січня 2020 року підтверджується актами №4 від 13 листопада 2019 року, №5 від 14 листопада 2019 року, доповідними записками виконавчого директора ОСОБА_5 від 15 листопада 2019 року, 20 листопада 2019 року, актами №6 від 20 листопада 2019 року, №1 від 22 листопада 2019 року, №2 від 25 листопада 2019 року, №3 від 26 листопада 2019 року, №4 від 27 листопада 2019 року, доповідною запискою №134 від 28 листопада 2019 року, актами №5 від 29 листопада 2019 року, №6 від 02 грудня 2019 року, №7 від 06 грудня 2019 року. №8 від 10 грудня 2019 року. №9 від 11 грудня 2019 року, №10 від 12 грудня 2019 року, №11 від 13 грудня 2019 року, №12 від 16 грудня 2019 року, №13 від 17 грудня 2019 року№14 від 18 грудня 2019 року, №15 від 19 грудня 2019 року, №16 від 20 грудня 2019 року, №17 від 23 грудня 2019 року, №18 від 24 грудня 2019 року, №19 від 27 грудня 2019 року, №20 від 03 січня 2020 року, №21 від 10 січня 2020 року, №22 від 14 січня 2020 року, №23 від 15 січня 2020 року, №24 від 16 січня 2020 року, №25 від 17 січня 2020 року відповідно до яких ОСОБА_1 з 14 год. 13 листопада 2019 року по 18 год. 00 хв. була відсутня на роботі. З 14 листопада2019 року по 20 січня 2020 року у робочі дні не виходила на роботу, не повідомляла роботодавця про причини невиходу. Крім того, не відповідала на телефонні дзвінки, від спілкування відмовлялася.

Адміністрацією підприємства було вжито ряд заходів з метою з`ясування причини відсутності ОСОБА_1 на роботі з виїздом до її місця проживання. Було запропоновано надати пояснення з приводу відсутності на роботі. Було проведено збори трудового колективу, на які запрошено ОСОБА_1 , яка тричі була належним чином повідомлена про день, час та місце проведення зборів, однак на збори не прибула, будь-яких пояснень не надала.

Профспілкової організації на підприємстві немає.

За зверненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_5 . Рогатинським ВП було проведено перевірку відповідно до якої встановлено відсутність ОСОБА_1 на роботі з 14 год. 13 листопада 2019 року, заміну замків на підприємстві.

Адміністрація підприємства в день звільнення працівника направила ОСОБА_1 повідомлення про звільнення і необхідність прибути дтя отримання розрахунку та здійснення записів у трудовій книжці, яка зберігається в неї згідно 2.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку. Усі виклики позивачкою було проігноровано.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Прогулом без поважних причин вважається полишення роботи без відповідного попередження роботодавця в установленому порядку про розірвання трудового договору або залишення роботи до закінчення строку попередження без згоди на це роботодавця, якщо такий договір укладено на невизначений строк; залишення без поважних причин особою, з якою укладено строковий трудовий договір, роботи до закінчення строку трудового договору; самовільне залишення молодим спеціалістом (молодим робітником) роботи, на яку його направили після закінчення відповідного навчального закладу, до закінчення строку обов`язкового відпрацювання; самовільне використання без погодження з роботодавцем днів відгулів, чергової відпустки тощо. Не може вважатися прогулом відсутність працівника на робочому місці за умови, що він присутній на підприємстві. Якщо працівник не залишив місця розташування підприємства, його не можна звільнити за прогул. До такого працівника можуть застосовуватися інші види дисциплінарного або громадського стягнення чи впливу.

Частиною першою статті 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (стаття 149 КЗпП України).

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема пунктом 4 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Тобто до порядку застосування дисциплінарного стягнення встановлені такі обов`язкові вимоги: виявлення дисциплінарного проступку; отримання від порушника письмового пояснення; додержання строків накладення дисциплінарного стягнення - один місяць із дня виявлення дисциплінарного проступку і шість місяців із дня його вчинення працівником; видання власником наказу чи розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення; доведення наказу (розпорядження) під розписку до відома працівника.

Відповідно до частини першої статті 1471 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Оскільки прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом), для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 (провадження № 61-72св17) зроблено висновок, що «основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника».

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 зроблено висновок, що «пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами».

Позивачкою не спростовано факт прогулів та не доведено поважності причин невиходу на робоче місце у вказані робочі дні, що, в свою чергу доведено відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов`язані працювати чесно сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір, рудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.

Суд встановив, що ОСОБА_1 протягом більше трьох годин протягом робочого дня 13 листопада 2019 року була відсутня на роботі без поважних причин, у подальшому у період з 14 листопада 2019 року по 20 січня 2020 року не виходила на роботу. ОСОБА_1 допустила прогули, тобто допустила триваюче правопорушення. Таким чином, права і законні інтереси ОСОБА_1 не були порушені, тому не підлягають захисту.

Агрумент ОСОБА_1 про неможливість потрапити на робоче місце через заміну вхідних замків спростовується актами та доповідними записками. Зокрема актом №4 від 13 листопада 2019 року за підписом виконавчого директора ОСОБА_5, заступника директора з матеріально-технічного забезпечення Ткачука С.І., начальника навчального відділу Пограничної О.В. відповідно до якого охоронець ОСОБА_1 13 листопада 2019 року забрала ключі від сейфу, приймальної, воріт, водійські картки, реєстраційну книгу, пішла з роботи о 14 год. і до 18 год. не повернулася на роботу. На телефонні дзвінки не відповідала. При відвідуванні ОСОБА_1 за місцем проживання, двері ніхто не відчинив. Для того, щоб зачинити ворота і приймальню було проведено заміну серцевин вхідних замків. Саме відсутність позивачки на робочому місці 13 листопада 209 року впродовж чотирьох годин та неповідомлення про причини неприбуття на роботу стали причиною заміни серцевин замків.

Щодо пояснення ОСОБА_1 про примушування її роботодавцем до написання заяви про звільнення з роботи у зв`язку з заявленими нею претензіями щодо заниження заробітної плати, як наслідок безпідставне звільнення її з роботи за прогул, то згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не спростувала свою відсутність на роботі 13 листопада 2019 року впродовж чотирьох годин та у подальшому з 14 листопада 2019 року до 20 січня 2020 року у робочі дні, не надала суду доказів поважності невиходу на роботу, не надала жодних пояснень з цього приводу роботодавцю. Поведінка ОСОБА_1 протягом тривалого часу з 13 листопада 2019 року по 20 січня 2020 року не свідчила про зацікавленість у продовженні роботи на ПП "Автобан", оскільки вона тричі не прибула на збори трудового колективу, не надала письмових пояснень, уникала спілкування з роботодавцем.

За таких обставин, досліджених і перевірених у судовому засіданні, позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємства "Автобан" про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: Івано-Франківська область, с.Журів, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - приватне підприємство "Автобан", місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 130В, .

Суддя О.О.Гаврилюк

Повне рішення суду складено 20 грудня 2021 року.