Справа № 185/4781/20
Провадження № 2/185/330/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 145 039,32 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що станом на 15.12.2019 року позивач був власником автобусу «БАЗ А 079.04» д/н НОМЕР_1 . У період часу з 11.09.2019 року по 15.12.2019 року відповідач ОСОБА_1 працював водієм у ТОВ «АТП «Совтур». 15.12.2019 року о 17-20 год. відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса «БАЗ А 079.04» д/н НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_1 , та автобуса «I-VAN» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автобуси отримали механічні пошкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року у справі № 185/41/20 винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди було визнано відповідача ОСОБА_1 15 грудня 2019 року відповідача було звільнено з посади водія автотранспортних засобів за власним бажанням. Внаслідок протиправних дій водія, позивачу спричинена значна матеріальна шкода, пошкоджено автобус «БАЗ А 079.04» д/н НОМЕР_1 . Фактично, внаслідок протиправних дій відповідача, автобус «БАЗ А 079.04» д/н НОМЕР_3 , перетворився на металобрухт та відновленню не підлягає. Матеріальний збиток, завданий власникові автобуса «БАЗ А 079.04» д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження складає 141 539,32 грн. Крім того, позивач поніс витрати на послуги оцінювача для виконання автотоварознавчого дослідження, вартість яких склало 3 500,00 грн. Отже внаслідок незаконних дій особи, що перебувала з відповідачем у трудових відносинах позивачу спричинена матеріальна шкода в розмірі 145 039,32 грн. Вартість витрат позивача на правничу допомогу склали 20 000,00 грн.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем, у порядку ст. 178 ЦПК України, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній частково визнає позовні вимоги у розмірі 4 300,00 грн., посилаючись на те, що він несе перед позивачем матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, а не повну матеріальну відповідальність. Крім того, розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно завищений та не співмірний зі складністю справи, не підтверджені належними доказами, а тому він заперечує щодо їх розміру.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити на доводах та підставах, зазначених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог на доводах та підставах, зазначених у відзиві.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно із ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , власником транспортного засобу автобуса - D БАЗ А 079.04, д/н НОМЕР_1 , є позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур».

Наказом (розпорядженням) № 56-к Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур» від 10.09.2019 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів.

15.12.2019 року о 17-20 год. на перехресті вулиць Богуна та Дніпровська у місті Павлограді Дніпропетровської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автобуса «БАЗ А 079.04» д/н НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_1 , та автобуса «I-VAN» д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Зазначені обставини, а також вина ОСОБА_1 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлені постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 січня 2020 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та яка в силу частини 6 статті 82 ЦПК України має преюдиційне значення для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, як вбачається зі змісту постанови суду, ОСОБА_1 свою провину визнав.

Наказом (розпорядженням) № 75 Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур» від 15.12.2019 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 було звільнено з посади водія автотранспортних засобів за власним бажанням.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до звіту № 6520 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ від 01.06.2020 року вартість відновлювального ремонту автобуса «БАЗ А 079.04» д/н НОМЕР_1 без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 172 663,11 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автобуса «БАЗ А 079.04» д/н НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження складає 141 539,32 грн.

Фактично, внаслідок протиправних дій відповідача, автобус «БАЗ А 079.04» д/н НОМЕР_3 , перетворився на металобрухт та відновленню не підлягає, що підтверджується Актом № 6520/1 про оцінку транспортного засобу від 01.06.2020 року.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що вина ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою суду та визнана ним, позивачу завдано відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, тому суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає сума 145 039,32 грн., яка є доведеною належними та допустимими доказами.

Крім того з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за оцінку вартості матеріального збитку ФОП ОСОБА_3 в сумі 3 500,00 грн.

Стосовно судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур» та адвокатом Зінченком Олексієм Васильовичем укладено договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Позивачем, окрім договору про надання правової допомоги від 25.06.2020 року, не надано суду жодних додаткових угод, якими б визначався розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги. Крім того, стороною позивача не надано суду жодних доказів щодо обсягу наданих позивачу послуг і виконаних робіт, а також розрахунку їх вартості.

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав квитанцію про оплату за правничу допомогу від 25.06.2021 року про отримання адвокатом Зінченком О.В. від позивача грошових коштів у розмірі 20 000,00 грн. згідно договору № 02-25/06/2020.

З наявних у матеріалах справи доказів, на які посилається позивач, неможливо встановити об`єми, кількість та види конкретних послуг, за які здійснено оплату позивачем.

Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, суду не надано належного документального підтвердження оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також на підтвердження виконаних робіт позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тому у задоволені позовної вимоги в частині стягнення з відповідача грошових коштів сплачених на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 175,59 грн., який, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур» () в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 145 039 (сто сорок п`ять тисяч тридцять дев`ять) грн. 32 коп., а також понесені судові витрати по справі, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 2 175 (дві тисячі сто сімдесят п`ять) грн. 59 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Совтур», місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ст. Фронту, буд. 48, кв. 9, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34672021.

Відповідач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Суддя В.М. Бондаренко