ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2021 року м. Кропивницький

справа № 383/302/20

провадження № 22-ц/4809/906/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Єгорової С.М., Чельник О.І.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Касьяна Миколи Степановича в інтересах ОСОБА_3 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.01.2021, суддя Адаменко І.М., по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.07.2019 ОСОБА_3 видав довіреність на ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В листопаді 2019 року представником позивача, відповідно до документів отриманих у відповідь на адвокатський запит, було з`ясовано, що на підставі виданої довіреності та відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області № 11-5490/14-19-СГ від 25.09.2019 р. «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» він став власником земельної ділянки кадастровий номер :02:000:5293 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

Вказана земельна ділянка відповідно до договору купівлі-продажу від 11.10.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - Бабіч Л.Ю., перейшла у власність ОСОБА_1 .

У зв`язку з шахрайськими діями довірених осіб, ОСОБА_3 скасував видану довіреність від 10.07.2019.

Позивач своєї згоди на продаж земельної ділянки не надавав, грошові кошти від такого продажу не отримував.

Просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5293 загальною площею 2,0 га від 11.10.2019, зареєстрований в реєстрі за № 4569.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.01.2021 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що позивач не знав, що на його ім`я була оформлена земельна ділянка, позивач не збирався здійснювати продаж земельної ділянки та вважав, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення не може бути продана у зв`язку з дією мораторію на її продаж. З позивачем не погоджувалися умови продажу земельної ділянки, в т.ч. інша сторона договору, вартість земельної ділянки, позивач не отримував кошти в результаті укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.04.2021 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13.05.2021 справу призначено до розгляду.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що довіреністю № 1259 від 10.07.2019 року посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бути його представником, в тому числі представляти його інтереси з наданням права користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою (здачі в оренду, позичку, продажу, міни, укладення договорів емфітевзу, суперфіцію, а також будь-яких інших цивільно правових правочинів, угод, дозволених законодавством) за ціну та на умовах за своїм розсудом, при цьому всі істотні та факультативні умови договорів, в тому числі, але не виключно, строк дії договорів оренди та розмір орендної плати, суму, за яку буде продаватись земельна ділянка, тощо, представник вправі визначити самостійно згідно їхніх попередніх домовленості (а.с.58).

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області №11-5490/14-19-СГ від 25.09.2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:000:5293 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.45).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 183533178 від 04.10.2019 року встановлено, що позивач зареєстрував своє право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:5293, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с.46)

Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з додатками, номер витягу НВ-019 від 08.10.2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:5293, площею 2,0 га, надана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.47-49).

Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 11.10.2019 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня (а.с.53-55).

На підстав договору купівлі продажу від 11.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - Бабіч Л.Ю., представник позивача ОСОБА_5 , яка діяла на підставі довіреності від 10.07.2019 року та в його інтересах, продала ОСОБА_1 належну позивачу ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 2,0 га., кадастровий номер :02:000:5293, яка розташована на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області за кошти в сумі 25000,00 грн., які продавець отримав готівкою повністю до укладення цього договору (а.с.43-44).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.12.2019 року №192922418 встановлено, що земельна ділянка відповідно до договору купівлі продажу, серії та номер 4569 від 11.10.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. зареєстрована за власником ОСОБА_1 (а.с.10).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач та його представник не довели суду, що оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 11.10.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 4569, укладений ОСОБА_5 на невигідних для ОСОБА_3 умовах і такий договір суперечить інтересам останнього, як і не надали доказів розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного щодо укладення такого договору, що б могло вказувати на настання наслідків, які неприйнятні для позивача, як довірителя.

Суд першої інстанції зазначив, що договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5293, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області укладено 11.10.2019 року, зареєстровано приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - Бабіч Л.Ю. в реєстрі за № 4569, було підписано представником позивача ОСОБА_5 , на підставі довіреності посвідченої 10.07.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за реєстровим номером 1259, яка на той час не була скасована.

Даною довіреністю ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 бути його представником, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, кадастровий номер :02:000:5293, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області укладено 11.10.2019 року, в тому числі й на укладення договорів купівлі-продажу, а також будь-яких інших цивільно-правових правочинів, угод, дозволених законодавством за ціну та на умовах за своїм розсудом, при цьому всі істотні та факультативні умови договорів, в тому числі, але не виключно, строк дії договорів оренди та розмір орендної плати, суму, за яку буде продаватись земельна ділянка, тощо, представник вправі визначати самостійно (а.с.58).

Суд першої інстанції встановив, що відповідно до скороченого витягу з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності Довіреності) за №40335789 від 11.10.2019 року на момент укладення спірного договору купівлі продажу земельної ділянки від 11.10.2019 року вищевказана довіреність була дійсною та не припинена, строк довіреності до 10.07.2024 року, довіреність видана на представництво, з правом користування та розпорядження земельною ділянкою (а.с.59).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення представників про скасування довіреності на момент укладання договору купівлі продажу.

Позивачем в судове засідання не надано доказів, щодо внесення в Єдиний реєстр довіреностей відомостей щодо припинення довіреності на момент підписання договору купівлі продажу.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги твердження, що позивач не мав волевиявлення на підписання спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5293, оскільки позивачем добровільно була підписана довіреність на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яка посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. за реєстровим номером 1259, та на час укладення договору не скасована та чинна, згідно якої він уповноважив останнього в тому числі і на продаж земельної ділянки.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надані належні та допустимі доказами на підтвердження позовних вимог.

Спірний договір купівлі-продажу зареєстрований відповідно до вимог чинного законодавства, укладений від імені позивача уповноваженою ним особою, на підставі довіреності, яка не скасована, відповідно підстави для визнання недійсності правочину відсутні.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2019 ОСОБА_3 видав довіреність на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу за реєстровим номером 1259.

Даною довіреністю ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_5 та ОСОБА_4 бути його представником, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, кадастровий номер :02:000:5293, загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області укладено 11.10.2019 року, в тому числі й на укладення договорів купівлі-продажу, а також будь-яких інших цивільно-правових правочинів, угод, дозволених законодавством за ціну та на умовах за своїм розсудом, при цьому всі істотні та факультативні умови договорів, в тому числі, але не виключно, строк дії договорів оренди та розмір орендної плати, суму, за яку буде продаватись земельна ділянка, тощо, представник вправі визначати самостійно (а.с.58).

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області №11-5490/14-19-СГ від 25.09.2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку кадастровий номер :02:000:5293 загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.45).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 183533178 від 04.10.2019 року встановлено, що позивач зареєстрував своє право приватної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:5293, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с.46).

Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з додатками, номер витягу НВ-019 від 08.10.2019 року, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:5293, площею 2,0 га, надана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.47-49).

На підстав договору купівлі продажу від 11.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу - Бабіч Л.Ю., представник позивача ОСОБА_5 , яка діяла на підставі довіреності від 10.07.2019 року та в його інтересах, продала ОСОБА_1 належну позивачу земельну ділянку, площею 2,0 га., кадастровий номер :02:000:5293, яка розташована на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області за кошти в сумі 25000,00 грн., які продавець отримав готівкою повністю до укладення цього договору (а.с.43-44).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.12.2019 року №192922418 встановлено, що земельна ділянка відповідно до договору купівлі продажу, серії та номер 4569 від 11.10.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. зареєстрована за власником ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Повноваження представника фізичної особи може здійснюватися за довіреністю, якою є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Статтею 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється в тому числі у разі скасування довіреності особою, яка її видала. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність.

Відповідно до статті 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із частинами першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Для задоволення позовних вимог за статтею 232 ЦК України необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість із другою стороною і діє при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Тобто, для визнання недійсним правочину, вчиненого в результаті зловмисної домовленості, необхідно встановити факт зловмисної домовленості представника з іншою особою (свідоме вчинення правочину всупереч інтересам довірителя), наявність збитків та причинний зв`язок між зловмисною домовленістю та завданими збитками.

Верховний Суд в постанові від 22 квітня 2019 року по справі №623/2518/17 вказав, що критерій «зловмисності» не залежить від того, чи був направлений умисел повіреного на власне збагачення чи заподіяння шкоди довірителю, важливим є фактор того, що умови договору, укладеного повіреним, суперечать волі довірителя взагалі, тобто підставою для визнання правочину недійсним є розходження волі довірителя та волевиявленням повіреного при укладенні договору, а наслідки, що настали, є такими, що є неприйнятними для довірителя.

Приймаючи до уваги встановлені обставини колегія суддів дійшла висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів викладених в апеляційній скарзі, що у позивача було відсутнє волевиявлення на відчуження земельної ділянки.

Матеріали справи підтверджено,що довіреністю від 10.07.2019 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 та ОСОБА_5 бути його представниками, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, яка буде йому належати зокрема і здійснювати її продаж та отримувати гроші від продажу земельної ділянки.

Факт видачі зазначеної довіреності на розпорядження земельною ділянкою позивачем не оспорюється.

Докази на підтвердження, що довіреність від 10.07.2019 року на підставі якої було здійснено спірний договір купівлі продажу землі- скасована в матеріалах справи відсутні.

Також позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про зловмисну домовленість представника та іншої сторони договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами та суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Касьяна Миколи Степановича в інтересах ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.01.2021, залишити без змін.

Повний текст постанови складено 17.06.2021.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: