Справа № 242/6554/19
Номер провадження 4-с/242/37/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Селидівськийміський суд Донецької області в складі: головуючого судді Хацько Н.О. при секретарі Носаль А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Соборного відділу ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ділявера Абдуллаєва, зацікавлена особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Соборного відділу ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ділявера Абдуллаєва, в якій зазначила, що на виконанні у вказаного державного виконавця знаходиться виконавчий лист № 242/6554/19 від 03.06.2020 року виданий Селидівським міським судом Донецької області про зміну способу стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Виконавче провадження №64686608. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження: боржник ОСОБА_2 отримав дохід від продажу нерухомості згідно договору купівлі-продажу від 20.05.2021 року у розмірі 66000 грн. На підставі вказаної інформації вона письмово звернулася до Соборного відділу ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з проханням звернути стягнення на дохід боржника у розмірі 660000 грн. від продажу нерухомого майна в порядку виконання ВП №64686608. На вказане звернення державний виконавець Ділявер Абдуллаєв надав відповідь, згідно якої відмовив провести стягнення аліментів з грошового доходу боржника від продажу вказаного нежитлового приміщення,оскільки не є доходом боржника. Вважає, що державний виконавець не звернув уваги на правові висновки, які викладені у постанові Об`єднаної палати КЦС Верховного суду від 31.07.2020 року у справі №234/15413/17, відповідно до якої аналізуючи зміст положень ст. 81, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182, ст.183 СК України законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу» , передбачаючи можливість стягнення аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Водночас ст. 81, ч. 3 ст. 181 СК України вказує на необхідність стягнення аліментів від частки доходу, а не заробітку. При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, що свідчить про більш ширше поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових відносин.. Крім того, п.13 вказаного Переліку видів доходів…, зазначається, що утримання аліментів проводиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після слів «заробіток» може розумітися, як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів не є вичерпаним. Враховуючи вкладене. Просить суд визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Соборного відділу ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ділявера Абдуллаєва та зобов`язати останнього врахувати заборгованість зі сплати аліментів від доходу отриманого, в результаті продажу нерухомості (нежитлового приміщення «Комп`ютерний центр» згідно договору купівлі-продажу від 20.05.2021 року за 66000 грн., у розмірі ј части в порядку виконання.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Хацько Н.О. для розгляду справи з єдиним унікальним номером судової справи № 242/6554/19, номер провадження 4с/242/37/21 про бездіяльність приватного виконавця.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з,явилася про день та час розгляду скарги повідомлена належним чином.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Соборного відділу ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ділявера Абдуллаєва в судове засідання не з,явився про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Зацікавлена особа: боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до приписів ч.2 ст.450 ЦПК України. неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 12.08.2021 року відкрито провадження по даній скарзі та прийнята до розгляду суддею Хацько Н.О.

Відповідно до ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2021 року залучено до участі у справі за вказаною скаргою зацікавлену особу боржника ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішення Селидівського міського суду Донецької області від 03.06.2020 року змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 встановлений рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16.05.2014 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2021 року відкрито виконавче провадження з №64686608 на підставі виконавчого листа №242/6554/21 виданого 07.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20.05.2021 року, який нотаріально засвіченого, ОСОБА_2 продав нежитлове приміщення (комп`ютерний центр)загальною площею 34,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , за 66000 грн. Також згідно вказаного договору нотаріусом було роз`яснено ОСОБА_2 зміст п.172.2 ст.172 Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 07.06.2021 року письмово звернулася до Соборного відділу ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з проханням звернути стягнення на дохід ОСОБА_2 від продажу нерухомого майна.

Відповідно до листа державного виконавця відділу державної виконавчої служби Соборного відділу ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Ділявера Абдуллаєва №32439/10 від 19.07.2021 року, останнім було роз`яснено ОСОБА_4 що нежитлове приміщення, яке ОСОБА_2 продав було придбане до шлюбу, також послався на практику Верховного суду у складі Об`єднаної палати КЦС в постанові від 25.01.2021 року справа №758/10761/13-ц, згідно якої вважає, що продаж майно боржника, не є доходом, оскільки є отримання грошового еквіваленту вартості нерухомого майна, що існувало до продажу майна, та вважає, що вказана сума від продажу оподаткуванню не підлягає. На підставі вказаного, було відмовлено ОСОБА_1 звернути стягнення на дохід ОСОБА_2 від продажу нерухомого майна.

Мотиви суду та норми права, з яких суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається зокрема і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення. Та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.

Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Дана позиція знайшла своє відображення в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 року справа № 758/10761/13-ц, провадження № 61-19815сво19.

Натомість пункт 172.2 статті 172 ПК України встановлено, що дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості (крім операцій з відчуження житлової нерухомості банками в порядку звернення стягнення за договорами іпотеки, що забезпечують кредит, наданий в іноземній валюті), зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що отриманні боржником кошти від реалізації нежитлового приміщення (комп`ютерний центр) відносяться до доходів, які оподатковуються, відповідно до норм п.172.2 статті 172 ПК України, та згідно Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Крім того, як вбачається зі змісту договору купівлі-продажу від 20.05.2021 року, ОСОБА_2 був обізнаний про необхідність сплати вищевказаного податку.

Разом з тим, суд надаючи оцінку діям державного виконався, який не вчинив дій щодо перерахунку заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_2 з урахуванням доходу останнього від продажу нежитлового приміщення, посилаючись на правову позицію вищевказаної постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 року справа № 758/10761/13-ц, провадження № 61-19815сво19, вважає неправомірними та безпідставним.

Так, вищевказана постанова Верховного суду вказує також на те, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Разом, з тим обставини, які знайшли своє відображення в вказаній постанові,стосується реалізації нерухомого житлового приміщення, яке не підлягає оподаткуванню, тому Верховний Суд прийшов до висновку, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Таким чином, суд вважає, що правовідносини, які були встановлені судом в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 року справа № 758/10761/13-ц, провадження № 61-19815сво19 не є подібними правовідносинам, які були встановлені судом під час розгляду вказаної скарги на бездіяльності державного виконавця щодо неврахування до розрахунку суми аліментів доходу боржника ОСОБА_2 від продажу нерухомого майна (нежитлового приміщення), яке підлягав оподаткуванню.

Враховуючи вищевикладене,аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця обґрунтована, та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 447, 453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Соборного відділу ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ділявера Абдуллаєва, зацікавлена особа: ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Соборного відділу ДВС у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ділявера Абдуллаєва провести перерахунок аліментів з урахуванням доходу, отриманого боржником ОСОБА_2 від відчуження нерухомого майна за договором купівлі-продажу від 20.05.2021 року у виконавчому провадженні №64686608 щодо примусового виконання виконавчого листа №242/6554/19 від 03.06.2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 06 грудня 2021 року.

Суддя Н.О.Хацько