Справа № 642/901/17
Провадження № 2/642/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Гримайло А.М.,

за участю секретаря - Сорокіної Ю. В., Шаповал Д. В., Конєвої А. О., Старікова О.

В., Корявець Ю. В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представників позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_4 ,

представника відповідача - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Харківської міської ради, третя особа - Відділ у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, встановлення межі між сумісними земельними ділянками, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , Харківської міської ради, третя особа - Відділ у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, що є правонаступником Управління Держземагенства в м. Харкові Харківської області, в якому просила встановити межу між суміжними земельними ділянками, що по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , що знаходяться у її, ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 постійному користуванні відповідно до земельно-кадастрової документації станом на 05.07.2004 року; усунути порушення її права користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з боку ОСОБА_4 та зобов`язати його вчинити для цього такі дії, як перенести паркан на місце його встановлення станом на 05.07.2004 року, а також провести роботи з демонтажу гаражу та бані, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 05.07.2004 року вона придбала житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Голубом І. В., реєстровий номер 2336. Відповідно до умов Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 20.04.1956 року житловим управління Ленінського району м. Харкова, згідно рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих № 67 від 28.02.1956 року про відвід земельної ділянки, забудовнику на праві безстрокового користування надано земельну ділянку, площею 475, 0 кв. м.

У червні 2005 року ОСОБА_6 розібрав старий паркан та почав будувати новий, що знаходиться на відстані приблизно 15 см від будинку, чим порушив існуючи межі земельних ділянок. Крім того, на відстані 1,5 м від будинку позивачки на частині незаконно захопленої земельної ділянки відповідачем було побудовано гараж, в якому він зберігає паливно-мастильні матеріали, внаслідок чого склалася вибухонебезпечна ситуація, яка загрожує руйнацією її будинку. Також, безпосередньо біля самого паркану відповідачем було побудовано баню, при експлуатації якої попіл та іскри від вогню летять на територію її земельної ділянки, що може спричинити пожежу. На будівництво даних об`єктів позивач згоди не надавала, тому дії відповідача не відповідають вимогам закону, порушують її права, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.2017 року відкрито провадження у справі та справа призначена до судового розгляду.

04.04.2017 року до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла заява відповідача ОСОБА_4 про відвід судді Гримайло А. М. на підставі ч. 1 ст. 21 ЦПК України, а також заява його представника - адвоката Горелик О. В. про закриття провадження у справі й застосування строків позовної давності, від яких заявник та його представник відмовилися у судовому засіданні. (т. 1 а. с. 30-31, 54-55).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04.04.2018 року у справі призначена судова землевпорядна експертиза, провадження у справі зупинено на час її проведення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17.09.2019 року провадження у справі поновлено у зв`язку з отримання висновків експертизи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.01.2020 року справа повернута у підготовче провадження, встановлено загальний порядок розгляду справи.

23.12.2020 року на адресу суду позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій третю особу - Управління Держземагенства в м. Харкові Харківської області замінено його правонаступником внаслідок реорганізації - Відділом у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. (т. 2 а. с. 227-230).

Позивач та її представники позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позові; аналогічна позиція викладена у відповіді на відзив від 13.02.2020 року; 18.06.2021 року суду надана заява про розгляд справи за відсутності позивача та представників.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні позов не визнали, у задоволенні позовних вимог просили відмовити у повному обсязі, відповідач пояснив, що новий паркан стоїть на його земельній ділянці з відступкою 0,1 м на користь ділянки АДРЕСА_2 , гараж та баня збудовані на його ділянці, прийняті в експлуатацію до моменту набуття права власності позивачем, а тому не можуть порушувати права позивачки, оскільки причиною судового спору є не будівництво вищезазначених будівель, а помилки у документації. На засідання узгоджувальної комісії він запрошений не був, висновки комісії вважає необґрунтованими, оскільки згідно із технічним паспортом на домоволодіння АДРЕСА_1 після будівництва нового паркану має місце переуступка на користь ділянки АДРЕСА_2 у розмірі 6 кв. м, про що свідчить довідка КП «БТІ». Стверджує, що в наданих позивачкою технічних паспортах на будівлю № НОМЕР_1 помилково зазначені розмір, форма ділянки та відстань від будинку до межі, що вони не відповідають дійсності, а його ділянка № НОМЕР_2 зменшилась порівняно із 1997р (рік введення у право спадкування) з 456 кв. м. до 439 кв. м., таким чином новий паркан збудований в межах ділянки № НОМЕР_2 . 18.06.2021 року суду надана заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Представник відповідача - Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Представник третьої особи - Відділ у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, будь яких заяв суду не надав.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представників, відповідача ОСОБА_4 та його представника, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування вимог та заперечень, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з виписки з рішення № 67 засідання виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 28.02.1956 року «Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки» забудовнику ОСОБА_7 надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , площею 475, 0 кв. м. у безстрокове користування (т. 1 а. с. 8).

З Акту зазначення меж Управління головного архітектора м. Харкова від 14.04.1956 року вбачається, що згідно проекту головного архітектора м. Харкова було зроблено винос на місцевість меж ділянки, загальною площею 460,0 кв. м., розташованого в АДРЕСА_2 . (т. 1 а. с. 11).

Відповідно до умов Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно від 20.04.1956 року житловим управління Ленінського району м. Харкова на підставі рішення № 67 виконкому Ленінської райради депутатів трудящих «Про відвід земельної ділянки» від 28.02.1956 року надано право безстрокового користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , площею 475, 0 кв. м., із зобов`язанням будівництва житлового одноповерхового будинку, жилою площею 36,3 кв. м., з кількістю кімнат «трьох» на відстані двох метрів від червоної лінії забудівлі. (т. 1 а. с. 9-10).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської райради народних депутатів № 149/49 від 01.10.1985 року власнику домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 дозволено оформити самовільні будівлі у вищезазначеному домоволодінні, в тому числі і гараж літ. «Г» (т. 1 а. с. 191).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської райради народних депутатів від 23.10.1990 року забудовнику ОСОБА_7 затверджено акт прийому в експлуатацію житлового будинку із надвірними будівлями, загальною площею 49,3 кв. м., у тому числі житловою 30,4 кв. м., по АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 87).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Харкові ради № 164 від 03.06.2003 року власнику домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 дозволено оформити раніше побудовану лазню у вищезазначеному домоволодінні (т. 1 а. с. 192).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями від 05 липня 2004 року, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Голубом І. В., реєстровий номер 2336, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_9 житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.07.2004 року № 4054143 (т. 1 а. с. 6-7).

Відповідно технічному паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.04.2004 року на час придбання будинку по АДРЕСА_2 площа земельної ділянки складала 436 кв. м., а відстань від будинку до межі з домоволодінням АДРЕСА_1 близько 1,0 м., такі ж лінійні розміри та площа ділянки зазначені в технічних паспортах від 1973 р., від 19.09.1990 р., та від 03.10.2000 р.(а. с. 95-99, 112-125).

Згідно технічного паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.07.2006 року за адресою земельної ділянки по АДРЕСА_2 має місце переуступка 6 кв. м. з боку домоволодіння АДРЕСА_1 , та 9 кв. м. з боку домоволодіння АДРЕСА_3 (т. 1 а. с. 106-105).

З листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 24.01.2006 року вбачається, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 відповідно до квартальній зйомці, затвердженій рішенням Ленінського РВК № 139/34 від 15.06.1977 року, складала 400 кв. м., крім того надлишок 56 кв. м.; обстеженням 08.12.2005 року встановлено, що фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 складає 450 кв. м.; зменшення площі земельної ділянки на 6 кв. м. відбулося за рахунок самовільної переуступки частини землі у бік сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 149-154).

За захистом порушеного права позивачка зверталась до Виконавчого комітету Ленінської районної ради та до Узгоджувальної комісії Харківської міської ради та отримала відповідь про те, що зазначені у зверненні факти мали місце, мається порушення меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 з боку домоволодіння по АДРЕСА_1 ; рекомендовано поновити межі земельних ділянок згідно викопіюванні із схематичного плану кварталу та дотримуватися правил добросусідства, за захистом своїх прав рекомендовано звернутися до суду. (т. 1 а. с. 14 -16).

Згідно листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 31.07.2006 року 13.07.2006 року був проведений переобмір земельної ділянки АДРЕСА_2 , згідно до якого 07.03.1973 року площа земельної ділянки в натурі складала 436 кв.м.; станом на 13.07.2006 року фактична площа земельної ділянки складає 421 кв. м., зменшення площі земельної ділянки на 15 кв. м. відбулося за рахунок самовільної переуступки землі сусіднім земельним ділянкам - АДРЕСА_1 , площею 6 кв. м., АДРЕСА_3 - площею 9 кв. м. (т. 1 а. с. 144-146).

Як вбачається з технічного паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.11.2009 року згідно рішення № 67 виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 28.02.1956 року площа земельної ділянки по АДРЕСА_2 складала 436,0 кв. м. (т. 1 а. с. 100-105).

Як вбачається з технічного паспорту КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 06.05.2010 року згідно рішення № 139/34 Ленінської райради від 15.06.1977 року площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 складала 456,0 кв. м. (т. 1 а. с. 155-164).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04.03.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задоволені частково, встановлені межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 згідно із технічним паспортом на будинок АДРЕСА_2 від 22.04.2004 року та фактичним використуванням земельної ділянки, встановивши відстань від житлового будинку літ. «А-1» до межі 0,93 м та 1,0 м, відстань від сараю літ. «В» до межі 0,75 (т. 1 а. с. 32-37).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.08.2013 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04.03.2013 року в частині встановлення межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 згідно із технічним паспортом на будинок АДРЕСА_2 від 22.04.2004 року та фактичним використуванням земельної ділянки, встановивши відстань від житлового будинку літ. «А-1» до межі 0,93 м та 1,0 м, відстань від сараю літ. «В» до межі 0,75 - скасовано, у задоволенні позовної вимоги відмовлено; у іншій частині рішення залишено без змін за підстав неправильного визначення характеру спірних правовідносин та незалученням до участі у справі належного співвідповідача - Харківську міську раду відповідно до вимог п. 12 Перехідних положень ЗК України, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин. (т. 1 а. с. 38-41).

Згідно з висновком додаткової судової комісійної будівельно-технічної експертизи № 1255 від 27.07.2012 р. фактичні лінійні розміри земельної ділянки АДРЕСА_1 не відповідають його розмірам в планах БТІ за 1985 рік, не відповідають його розмірам в планах БТІ за 1997 рік та фактично зменшились; площа земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 змінилася та фактично становить 439 кв. м.; площа земельної ділянки АДРЕСА_2 , виділена за рішенням ВК Ленінської райради депутатів трудящих від 26.02.1956 року за № 67, не відповідає площі земельної ділянки АДРЕСА_2 , вказаній в договорі від 20.04.1956 року про надання у безстрокове користування, та є меншою на 8 кв. м.; відповідно до плану відводу, розробленого Управлінням Головного Архітектора м. Харкова, передбачалось будівництво житлового будинку розмірами 7,60 х 7,16 м з розміщенням його зі сторони межі земельної ділянки по АДРЕСА_5 на відстані 2,0 м від неї та на відстані 2,0 м від межі по АДРЕСА_1; в матеріалах інвентаризаційної справи № 64931 на домоволодіння АДРЕСА_2 міститься схематичний план земельної ділянки станом на 1973 рік (з поточними змінами у 1990 році та у 2006 році), згідно якому конфігурація земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 , її площа (436 кв. м.) та лінійні розміри меж станом на 1973 рік не відповідають конфігурації, площі та лінійним розмірам меж, наведених у плані відводу; місце розташування побудованого на земельній ділянці АДРЕСА_2 житлового будинку не відповідає запроектованому місцю розташування, наведеному у плані відводу згідно рішення № 67 від 28.02.1956 року; згідно Акту приймання індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 та рішенню виконкому Ленінської райради народних депутатів від 23.10.1990 року за № 213/4 щодо затвердження акту приймання в експлуатацію житлового будинку, згідно до яких будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 відбувалось з 1956 по 1963 роки та прийнято в експлуатацію у 1990 році; сарай літ. «Б», розташований на перетинанні меж по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 , інвентаризовано у 1973 році; площа земельної ділянки № НОМЕР_1 , виділена за рішенням ВК Ленінської райради депутатів трудящих від 26.02.1956 року за № 67, не відповідає площі земельної ділянки № НОМЕР_1 , вказаній у викопіюванні із схематичного плану земельної ділянки станом на 1973 рік на 31,0 кв. м; рішення виконкому щодо зміни площі, конфігурації та лінійних розмірів земельної ділянки АДРЕСА_2 в матеріалах справи відсутні; в ескізі земельної ділянки та у викопіюванні із схематичного плану кварталу станом на 2006 рік вказано відомості щодо переуступки земельної ділянки по межі з домоволодінням АДРЕСА_1 площею 6 кв. м та по тильній стороні (по межі з домоволодінням АДРЕСА_3 ) площею 9 кв. м із зазначенням, що площа земельної ділянки становила 421 кв. м (за нормою 436 кв. м., переуступка 15,0 кв. м); зіставляючи дані викопіювання із схематичного плану кварталу щодо переуступки частини земельної ділянки № НОМЕР_2 , площею 6 кв. м, на користь землекористувача земельної ділянки АДРЕСА_2 та дані ескізу земельної ділянки і дані викопіювання із схематичного плану кварталу щодо переуступки частини земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 6 кв. м, на користь землекористувача земельної ділянки АДРЕСА_1 , встановлено протиріччя у вказаних документах, а саме: у бік якої земельної ділянки виконано переуступку; земельна ділянка домоволодіння АДРЕСА_2 у 2006 році не обмірювалась, конфігурація та площа не уточнювалися; згідно з технічним паспортом КП «ХАрМіськБТІ», виготовленим за станом на 22.04.2004 року, земельна ділянка домоволодіння АДРЕСА_2 по межі з домоволодінням АДРЕСА_1 (раніше АДРЕСА_3 ) мала лінійні розміри межі - 22,65 м;, площа земельної ділянки страдала 436 кв. м.; згідно матеріалам топографо-геодезичних вишукувань земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у 2010 році площа земельної ділянки становить 438 кв. м; у загальну площу земельної ділянки АДРЕСА_2 не включено площу, розташовану на розі АДРЕСА_5 біля гаражу, якою на момент проведення вишукувань не користується землекористувач земельної ділянки № НОМЕР_1 (лінійний розмір по червоній лінії 0,46 м); конфігурація, лінійні розміри та площа земельної ділянки АДРЕСА_2 змінювалися на протязі тривалого часу; встановлення меж земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 на місцевості згідно з планом відводу до Рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 28.02.1956 року за № 67 не було здійснено у зв`язку з будівництвом житлового будинку на місці, яке не відповідало плану відводу, розробленого Управлінням Головного Архітектора м. Харкова, що призвело до зміни місця розташування межі між земельними ділянками домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

В матеріалах інвентаризаційної справи № 67693, в якій міститься Рішення виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 15.06.1977 року за № 139/34 щодо розділу домоволодіння АДРЕСА_3 (площа земельної ділянки якого станом на 1977 рік складала 1158 кв. м) на два домоволодіння та виділ ОСОБА_10 окремого домоволодіння із земельною ділянкою площею 400 кв. м з присвоєнням адреси: АДРЕСА_1 ; згідно викопіювання із схематичного плану кварталу станом на 1977 рік земельна ділянка № НОМЕР_2 по межі з домоволодінням АДРЕСА_2 мала лінійні розміри меж 25,25 м; площа земельної ділянки становила 400 кв. м, винос земельної ділянки такої конфігурації та такими розмірами меж на місцевість не було здійснено; виділ домоволодіння АДРЕСА_1 відбувався в межах раніше виділеної земельної ділянки домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , що підтверджується викопіюванням із схематичного плану кварталу на присадибну ділянку по АДРЕСА_1 , користувач-тільки для виконкому, де наведено конфігурацію та лінійні розміри меж земельної ділянки, яке виділяється з домоволодіння АДРЕСА_3 станом на 1989 рік, конфігурація меж суміжної земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 та їх розміри зі сторони земельної ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 не відповідають плану відводу земельної ділянки АДРЕСА_2 згідно з Рішенням виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 28.02.1956 року за № 67; земельна ділянка домоволодіння АДРЕСА_1 примикає до існуючої межі земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 , при цьому захоплено землю вздовж АДРЕСА_1; розміри межі земельної ділянки по межі з домоволодінням АДРЕСА_2 становлять 22,80 м; площа земельної ділянки за планом становила 445 кв. м; станом на 2005 рік земельна ділянка мала лінійні розміри меж по межі з домоволодінням АДРЕСА_2 24,05 м (по прямій 24,05 м (1,2+22,85) та по ламаній 26,05 м (1,2+22,85), станом на 2005 рік площа земельної ділянки становила 450 кв. м (за нормою 400 кв. м, надлишок 56 кв. м, переуступка 6 кв. м); станом на 2010 рік фактична конфігурація та розміри меж земельної ділянки АДРЕСА_1 по межі з домоволодінням АДРЕСА_2 склала 23,79 м (по прямій 23,79 (0,8+1,5+8,86+2,02+5,62+3,77+1,22) та по ламаній 26,02м (0,8+1,5+0,32+8,86+2,02+5,62+3,77+1,91+1,22); фактична конфігурація меж та розмір межі земельної ділянки АДРЕСА_1 (по червоній лінії) не відповідає конфігурації та розміру цієї межі згідно з планами, наведеними у технічних паспортах, складених станом на 1985, 1997 роки та у викопіюванні із схематичного плану кварталу на присадибну ділянку по АДРЕСА_1 станом на 1989 рік - згідно з технічними паспортами - 17,55 м, згідно з викопіюванням - 17,45 м, фактично 17,37 м; фактична конфігурація меж та розмір межі земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_2 (по червоній лінії) не відповідає конфігурації та розміру цієї межі згідно з викопіюванням із схематичного плану кварталу станом на 1973 рік, з планом, наведеним у технічному паспорті, складеному станом на 2004 рік - згідно з викопіюванням - 21,97 м, згідно паспорту - 21,97 м, фактично 21,62 м; довжина межі по АДРЕСА_1 з урахуванням геодезичної зйомки становить 22,08 м (21,62+0,46); при розмірі межі земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 (по червоній лінії) становить 17,45 м згідно з викопіюванням із схематичного плану кварталу на присадибну ділянку станом на 1989 рік, фактичне розташування суміжної межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідає викопіюванню із схематичного плану кварталу станом на 1989 рік, зменшення розміру межі по червоній лінії пов`язано зі зміщенням межі близько 0,08 м з боку земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_7 ; при розмірі межі земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 (по червоній лінії) становить 17,55 м згідно з технічними паспортами станом на 1985, 1997 роки, фактичне розташування суміжної межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не відповідає технічним паспортам, для приведення місця розташування цієї межі у відповідність до технічних паспортів, необхідно змістити суміжну межу на 0,10 м у бік домоволодіння АДРЕСА_2 , тобто привести у відповідність до технічних паспортів. (т. 1 а. с. 166-180).

Згідно з висновком експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 9293/19070 від 12.09.2019 року:

-площа земельної ділянки АДРЕСА_2 фактично (на місцевості) станом на серпень 2018 року складає 0,0433 га, що не відповідає площі, прописаній в наданих реєстраційних документах;

-відповідно до наданої на дослідження документації всі будівлі та споруди ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знаходяться на належним їм земельних ділянках;

-споруди розташовані в місцях, вказаних в інвентаризаційних справах домоволодінь АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ; відповідно до викопіювання із схематичного плану кварталу, що містять матеріали інвентаризаційної справи № 67693 на домоволодіння АДРЕСА_1 , що складений станом на 15.06.1977 року із змінами у 08.12.2005 році, на земельній ділянці № НОМЕР_2 розташовані в межах земельної ділянки, площею 450 кв. м., житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами, надвірні будівлі та споруди (гараж «Г», сарай «Б», вбиральня «Д»). При цьому на ескізі плану земельної ділянки, що складений 06.07.1985 року з внесеними змінами 06.05.2010 року (зведена лазня «Е») відстані будівель до сусідньої межі з домоволодінням АДРЕСА_2 складають: від гаража «Г» - 0,25 м (ближчий кут будівлі до червоної лінії), від лазні «Е» - 0,6 м (ближчий кут будівлі) та 0,37 м (віддалений кут будівлі) . Матеріали інвентаризаційної справи № 64931 на домоволодіння АДРЕСА_2 містять ескіз із зазначенням розташування всіх будівель і споруд, складений станом на 07.03.1973 рік (з внесеними змінами 02.06.1986 та 18.09.1990) та вказівкою відстаней будівель від сусідньої межі з домоволодінням АДРЕСА_1 , а саме: відстані від житлового будинку літ. «А-1» - 0,93 м (ближчий кут будівлі) та 1,0 м (віддалений кут будівлі). У листі від 24.01.2006 року «КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» зазначено, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно квартальній зйомці, затвердженій рішенням Ленінського РВК № 139/34 від 15.06.1977 складала 400 кв. м., крім того надлишок 56 кв. м. Обстеженням 08.12.2005 року встановлено, що фактична площа земельної ділянки АДРЕСА_1 складає 450 кв. м. Зменшення площі земельної ділянки на 6 кв. м. відбулося за рахунок самовільної переуступки частини землі в бік сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2… », при цьому детально показано як змістилася подовжня границя між домоволодіннями АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , а саме: по червоній лінії на 0,37 м, по тильній стороні земельних ділянок - на 0,16 м. У зв`язку із зміщенням зазначена межа розташована відносно ближчого куту будинку літ. «А-1» домоволодіння АДРЕСА_2 на відстані 0,7 м, відносно віддаленого куту будинку відносно червоної лінії на відстані 0,2 м. За результатами натурного обстеження при проведенні експертизи суміжна межа між домоволодіннями №№ НОМЕР_2,НОМЕР_1 розташована відносно ближчого куту будинку літ. «А-1» домоволодіння АДРЕСА_2 на відстані 0,63 м, відносно віддаленого куту від червоної лінії будинку на відстані 0,16 м, тобто майже ті ж розмірі, що зазначені в ескізі. Відстані між гаражем домоволодіння АДРЕСА_1 та житловим будинком літ. «А-1» домоволодіння АДРЕСА_2 складає 1,15 м (віддалений від червоної лінії кут будинку) та 1,23 м (стіна будинку АДРЕСА_2 напроти кута гаражу домоволодіння АДРЕСА_1 ). У зв`язку з тим, що ескіз плану земельної ділянки АДРЕСА_1 має лише одну прив`язку (0,25 м) від ближчого до червоної лінії кута гаражу літ. «Г» домоволодіння АДРЕСА_1 до межі з домоволодінням АДРЕСА_2 , що існувала до самовільної переуступки у бік домоволодіння АДРЕСА_2 , встановленої КП «ХМБТІ» у 2005 році, розрахунок місця знаходження (відстані) межі між домоволодіннями АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 проводиться з використанням саме цієї прив`язки. А саме: відстань становить 0,98 м (1,23-0,25), до 1,23 - відстань до ближчого до червоної лінії куту гаражу літ. «Г» домоволодіння АДРЕСА_1 до стіни будинку АДРЕСА_2 , що визначена натурним обстеженням при виконанні експертизи; 0,25 - прив`язка від ближчого до червоної лінії кута гаражу літ. «Г» домоволодіння АДРЕСА_1 до межі з домоволодінням АДРЕСА_2 , що існувала до самовільної переуступки в бік домоволодіння АДРЕСА_2 , встановленої КП «ХМБТІ» у 2005 році;

-визначення географічних координат положення точок на місцевості не входить до компетенції судового експерта;

-відповідно до наданої на дослідження технічної документації на земельну ділянку АДРЕСА_1 , будівлі лазні та гаражу не відносяться до самовільно побудованих;

-збудований ОСОБА_4 паркан між сумісними земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не відповідає будівельно-технічним нормам, а саме: п. 2.20 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» та п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018, а саме: за результатами натурного обстеження при проведенні експертизи суміжна межа між домоволодіннями АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 розташована відносно ближчого куту будинку літ. «А-1» домоволодіння АДРЕСА_2 на відстані 0,63 м, відносно віддаленого куту від червоної лінії будинку на відстані 0,16 м, сарай літ. «В» домоволодіння АДРЕСА_2 розташований по цій суміжній межі, що не відповідає п. 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» (9.13) та вимогам п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018 (9.12). На земельній ділянці № НОМЕР_2 будівлі гаражу літ. «Г» та лазні літ. «Е» також розташовані менше 1,0 м, що не відповідає п. 3.25* ДБН 360-92**** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» (9.13) та вимогам п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018 (9.12). Зведенням будівель та споруд домоволодінь №№ АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 поруч із суміжною межею сформовано щільну забудову, а відстані між зазначеними будівлями та спорудами не дозволяють перебудувати паркан у відповідності до будівельних вимог, тому для усунення спору співвласників з приводу користування земельною ділянкою вздовж суміжної межі необхідно встановити земельний сервітут. За результатами натурного обстеження мінімальна відстань від гаража літ. «Г» домоволодіння АДРЕСА_1 до стіни житлового будинку літ.»А-1» складає 1.15 м, що не відповідає нормативній відстані 10 м.; під час зведення на земельній ділянці АДРЕСА_1 нового паркану, будівель лазні та гаражу було порушено будівельно-технічні норми, а саме: п.2.20, п. 2.8 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», п. 3.25*, п. 7.50 табл.7.5 ДБН 360-92**. Будівельними нормами і правилами та вимогами щодо містобудування не регламентуються відстані зведення лазень по відношенню до інших будівельних об`єктів в межах садибної забудови, у тому числі забудови на сусідніх ділянках;

-визначити технічні помилки в документах, на підставі яких здійснюється реєстрація земельної ділянки, не надається можливим, оскільки в представлених на експертизу матеріалах відсутня документація із землеустрою на земельну ділянку домоволодіння АДРЕСА_2 , а також документи, що підтверджують внесення даних про земельну ділянку до відомостей Державного земельного кадастру. (т. 2 а. с. 86-105).

Суд розглядає справи відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення учасників у справі та інших обставин, які мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 7 ст. 81 ЦПК України закріплено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землекористувача.

Як вбачається з п. «г» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно із ст. 107 Земельного кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. У випадках, коли у такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно до ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

В силу ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30.03.2012 № 6, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Крім того, вищевказаною статтею передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно п. 4.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 N 376, у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки встановити неможливо, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У разі коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема зі встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині усунення порушення її права користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 перенести паркан між домоволодінням АДРЕСА_2 та домоволодінням АДРЕСА_1 на місце його встановлення станом на 05.07.2004 року, оскільки на момент набуття права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 між колишнім власником домоволодіння АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , як власником домоволодіння АДРЕСА_1 , склався фактичний порядок користування земельними ділянками, межі яких були позначені встановленим парканом та який у 2005 році самовільно було перероблено відповідачем.

В задоволенні інших позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суд позбавлений можливості на власний розсуд встановлювати межу між суміжними земельними ділянками, що по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які знаходяться у постійному користуванні позивача та відповідача, оскільки зазначена процедура віднесена до компетенції спеціальних органів та потребує певних технічних знань; встановити межі червоної лінії між спірними ділянками відповідно до земельно-кадастрової документації станом на 05.07.2004 року не вбачається можливим внаслідок чисельних розбіжностей в документації, невідповідності їй площі, конфігурації та розміру меж земельних ділянок через наявність самовільних переуступок між їх користувачами, що встановлено висновками експертиз, проведених в ході розгляду справи.

Щодо позовної вимоги про проведення роботи з демонтажу гаражу та бані, що знаходяться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 суд вважає за необхідне зазначити, що вищезазначені будівлі не є об`єктами самовільного будівництва, введені в експлуатацію відповідно до діючого на момент прийняття в експлуатацію законодавства України до моменту набуття права власності ОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_2 , розташовані на земельній ділянці, що знаходиться в постійному користуванні відповідача, жодних доказів на підтвердження доводів позивачки щодо пожежно небезпечної ситуації від цих будівель суду не надано, а тому зазначена позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 49, 81, 89, 200, 206, 258-260, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Харківської міської ради, третя особа - Відділ у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, встановлення межі між сумісними земельними ділянками, задовольнити частково.

Усунути порушення у праві користування ОСОБА_1 земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 перенести паркан між домоволодінням АДРЕСА_2 та домоволодінням АДРЕСА_1 на місце його встановлення за фактичним використанням земельної ділянки станом на 05.07.2004 рік.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно до ч.11 ст.272 ЦПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 22.06.2020.

Суддя - А.М. Гримайло