Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1011/21 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 70 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №285/1011/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2021 року, яке ухвалене суддею Сташків Т.Б. в м. Новоград-Волинський міськрайонного суду Житомирської області

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14 липня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1300 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 29 квітня 2015 року і до досягнення сином повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак на даний час розмір присуджених аліментів недостатній для утримання сина, у зв`язку з чим позивач, з урахуванням спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, просить змінити розмір присуджених аліментів до 2500 грн.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги. На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано те, що розмір аліментів на утримання сина має бути необхідним та достатнім, оскільки дитина повинна бути забезпечена всім необхідним для створення гідних умов життя та гармонійного розвитку. При цьому станом на 24.11.2020 заборгованість по сплаті аліментів становить 43350,00 грн. Відповідач працює неофіційно, приховує свої значні доходи, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в тому розмірі, який зазначений у позовній заяві.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розіваний 16 грудня 2010 року рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області (а.с.6).

Сторони у справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно із рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14.07.2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1300,00 грн. щомісячно, починаючи з 29.04.2015 і до повноліття сина - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7-9).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні докази зміни матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них після ухвалення рішення про стягнення аліментів, а тому відсутні підстави для збільшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 83 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази зміни матеріального стану сторін після ухвалення рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 14.07.2015 року, яким з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог щодо збільшення розміру аліментів.

При цьому безпідставними є доводи позивача про зміну її матеріального стану у зв`язку із зростанням вартості життя в України, враховуючи, що вказана обставина стосується як позивача, так і відповідача.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п.3 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді