Справа №490/3581/17 Головуючий суду першої інстанції Саламатін О. В.
Провадження №22-ц/812/1078/21 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О. С.,

за участі представника відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області Пономаренко І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2021 року, постановлену о 16 год 00 хв під головуванням судді Саламатіна О. В. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області та Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Доводи позовної заяви обґрунтовував тим, що 27 вересня 2009 року працівниками Державної податкової адміністрації у Миколаївській області, була здійснена перевірка господарської діяльності комп`ютерного клубу, що розташований по АДРЕСА_1 , де він у встановленому законом порядку, здійснював підприємницьку діяльність з надання послуг по організації комп`ютерних ігор для дітей.

За результатами перевірки було складено протокол огляду місця події. Комп`ютери та інше обладнання, що знаходилося у клубі, були вилучені, деяке обладнання пошкоджене, що призвело до зупинення підприємницької діяльності.

За даним фактом, слідчим Заводського районного відділу міліції було відмовлено у порушені кримінальної справи, проте прокуратурою Заводського району м. Миколаєва зазначену постанову було скасовано та порушено кримінальну справу №10030069 за ознаками злочину, передбаченого ст. 203 КК України.

Зазначену кримінальну справу неодноразово закривали. Останньою постановою СВ Заводського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області закрито провадження у кримінальній справі за відсутністю складу злочину.

У 2009 році на підставі складеного співробітниками податкової міліції Державної податкової адміністрації у Миколаївській області протоколу, державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Миколаєва (далі ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва) було подано до Миколаївського окружного адміністративного суду позов про встановлення факту проведення ОСОБА_1 діяльності з організації азартних ігор, чим порушено вимоги Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні».

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у Миколаївській області від 11 травня 2010 року у задоволені позову ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва щодо стягнення з нього штрафу в розмірі 5 040 000 гривень відмовлено.

15 червня 2012 року Одеським апеляційним адміністративним судом за результатами розгляду апеляційної скарги ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 травня 2010 року було скасовано та постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України штраф у сумі 5 040 000 грн.

За результатами перегляду вищезазначених постанов за касаційною скаргою ОСОБА_1 . Вищий адміністративний суд України ухвалою від 23 січня 2013 року скасував вищезазначені постанови та повернув справу на новий розгляд.

Останньою постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року, яка набрала законної сили 02 квітня 2014 року, у задоволені позову ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва про стягнення штрафу було відмовлено.

Вважаючи, що зазначені дії працівників державних органів нанесли йому значних моральних страждань, втрату свого бізнесу, втрату доходів на утримання сім`ї, втрату здоров`я та як результат отримання групи інвалідності, просив стягнути на його користь з Державної казначейської служби України у відшкодування майнової шкоди 1 304 233 грн. 46 коп. та компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету моральну шкоду в розмірі 5 040 000 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2019 року прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про відшкодування шкоди та провадження у справі в цій частині закрито.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про відшкодування майнової шкоди закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

26 січня 2021 року Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області подало до суду заяву про заміну відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області.

Обґрунтовуючи свою заяву, Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області посилалося на постанову Кабінету Міністрів України №537 від 19 червня 2019 року «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» із наступними змінами, відповідно до змісту якої територіальні органи Державної фіскальної служби реорганізовано шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби, а також на наказ Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області від 29.08.2019 №5 «Про початок діяльності ГУ ДПС у Миколаївській області».

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2021 року вказану заяву задоволено. Замінено відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на його правонаступника Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області ().

Не погодившись з такою ухвалою суду, Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області.

Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області вказувало, що незаконність судового рішення полягає у тому, що ГУ ДПС у Миколаївській області не є належним відповідачем по даній справі, оскільки підрозділи податкової міліції, у зв`язку із діяльністю яких виникли спірні правовідносини, у складі Державної податкової служби не перебувають та продовжують функціонувати у складі Державної фіскальної служби України.

Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошувало на законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали та безпідставності доводів апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з квітня 2017 року на розгляді у Центральному районному суді м.Миколаєва перебуває позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про стягнення моральної шкоди, яка спричинена діями працівників органів державної влади, у тому числі співробітниками податкової міліції.

18 грудня 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1200 про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. У вказаній постанові зазначено, що Державна податкова служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Державна податкова служба України та Державна митна служба України є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Постановою Кабінету Міністрів України №537 від 19 червня 2019 року утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, у тому числі Головне управління ДПС у Миколаївській області. Територіальні органи Державної фіскальної служби, у тому числі Головне управління ДФС у Миколаївській області, реорганізовано шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби. Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.

29 серпня 2019 року в.о. начальника Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області видав наказ №5 про початок виконання управлінням функцій і повноважень ГУ ДФС у Миколаївській області, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу України.

Проте постановою від 25.09.2019 №846 Кабінет Міністрів України вніс зміни до постанови №537 від 19.06.2019, відповідно до змісту яких територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Визначено, що територіальні органи Державної податкової служби є правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються, у відповідних сферах діяльності.

13 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14.01.2020 №440-ІХ, відповідно до норм якого Закон України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 №3166-VI доповнено статтею 21-1, яка передбачає, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, можуть утворюватися в межах граничної чисельності державних службовців та працівників відповідного центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на утримання центрального органу виконавчої влади, ліквідовуватися, реорганізовуватися керівником відповідного центрального органу виконавчої влади як відокремлені підрозділи центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність такого центрального органу виконавчої влади.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, визначені частиною першою цієї статті, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади, можуть мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України.

Керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, керівник центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може делегувати керівнику територіального органу як відокремленого підрозділу такого центрального органу виконавчої влади окремі повноваження відповідно до положення про такий територіальний орган.

Постановою №893 від 30.09.2020 Кабінет Міністрів України ліквідував як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби, у тому числі ГУ ДПС у Миколаївській області. Установив, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій; права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ГУ Державної фіскальної служби у Миколаївській області (код 39394277) перебуває у стані припинення з 06.08.2019, а ГУ Державної податкової служби у Миколаївській області (код 43144729) з 20.10.2020. Державна податкова служба України утворила відокремлений підрозділ із назвою ГУ ДПС у Миколаївській області (код 44104027).

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави ; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Відповідно до положень статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Частинами 1 та 2 статті 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для заміни відповідача ГУ ДФС у Миколаївській області його правонаступником ГУ ДПС у Миколаївській області (код ) з урахуванням позовних вимог позивача про спричинення йому моральної шкоди у тому числі діями працівників податкової міліції неможна вважати правильним, оскільки до вказаного Управління з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України №537 від 19.06.2019 не перейшов обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування. Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Посилання ГУ ДФС у Миколаївській області у його відзиві на те, що 25 березня 2021 року набрав чинності Закон України «Про бюро економічної безпеки України», відповідно до норм якого через 6 місяців буде здійснена остаточна ліквідація Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. У даному випадку це станом на час постановлення оскаржуваної ухвали.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Завданнями підготовчого провадження згідно з ст.189 ЦПК України є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Якщо суд, виконуючи вимоги вищевказаних норм законодавства, з урахуванням позовних вимог позивача про спричинення йому моральної шкоди працівниками органів державної влади визначить, що дана шкода була завдана діями і бездіяльністю працівників і інших органів, ніж зазначено позивачем у позові, він може за наявності клопотання позивача залучити до участі у справі інші державні органи у якості співвідповідачів.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про заміну сторони.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Миколаївській області () задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про заміну сторони відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 17 червня 2021 року.