Справа № 2-1772/11
Провадження № 6/643/202/21
УХВАЛА

22.06.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест»

заінтересовані особи:

1. Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

2. Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

боржники: 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

про заміну стягувача у виконавчих листах № 2-1772/11, виданих Московським районним судом м. Харкова у справі № 2-1772/11

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.04.2011 у справі № 2-1772/11 задоволено позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії «Слобожанське РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за Кредитним договором № М-016-08-ФО від 31.01.2008 р. в сумі 212 175, 22 грн. та судові витрати у розмірі 1 820, 00 грн. в рівних частках по 606, 66 грн. з кожного.

02.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (надалізаявник) звернулось до Московського районного суду м. Харкова із заявою в якій просить суд:

- замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 2-1772/11, що виданий Московським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_2 ;

- замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчому листі № 2-1772/11, що виданий Московським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_3 ;

- замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчих провадженнях, що здійснюється відносно ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 2-1772/11, що виданий Московським районним судом м. Харкова.

Представник заявника у судове засідання 22.06.2021 року не з`явився, однак в означеній заяві просив суд проводити розгляд заяви за його відсутності.

Боржники та заінтересовані особи у судове засідання 22.06.2021 не з`явились, належним були повідомленні про дату, час та місце судового розгляду причини неявки суду не повідомили.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі представників учасників справи.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» заяву про заміну стягувача у виконавчих листах № 2-1772/11, виданих Московським районним судом м. Харкова у справі № 2-1772/11, суд вирішив задовольнити її, враховуючи наступне.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до ч. ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто, може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 23 серпня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір про відступлення прав вимоги.

Відповідно до п. 1 Договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та поручителів зазначених у Додатках № № 1-2 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та договорами поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстрів у Додатках №№ 1 - 2 до цього Договору, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Пунктом 1.1. Договору, передбачено, що Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами застави, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно з цим Договором та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із п. 2 Договору, за цим Договором Новий кредитор в день укладення цього Договору набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, вказаних у Додатку №1 до цього Договору та сплати штрафних санкцій у розмірах, передбачених Основними договорами. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів.

Банк та Новий Кредитор зобов`язані повідомити Боржників про відступлення права вимоги за Основними договорами протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством, при цьому, Банк здійснює повідомлення Заставодавців шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті AT «Банк «Фінанси та Кредит». Сторони погоджуються, що відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, Новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням Боржників про відступлення Прав вимоги за Основними договорами на підставі цього Договору, у зв`язку із чим виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами на користь Банку, у тому числі надходження на користь Банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із Боржників про відступлення Прав вимоги на підставі цього Договору вважається належним виконанням відповідним із Боржників зобов`язань за Основними договорами. Новий кредитор також погоджується, що Банк не відповідає перед Новим кредитором, якщо одержані Новим кредитором від Боржників суми за Основними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від Боржників Новий кредитор при укладенні цього Договору, в тому числі меншими від сум, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, або сплачених Новим кредитором Банку за цим Договором. (п. 2 Договору).

Відповідно до п. 4 Договору, за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплатив Банку грошові кошти у сумі 3 914 540,78 грн. (три мільйони дев`ятсот чотирнадцять тисяч п`ятсот сорок гривень 78 копійок) (не оподатковується ПДВ), надалі за текстом - Ціна договору. Ціна договору сплачена Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту укладення цього Договору, на підставі протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-07-10-000057-b від 01.08.2019 року, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.

Пунктом 14 Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки). Будь-які зміни та доповнення до цього Договору є чинними за умови підписання їх Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін (за наявності).

Згідно із Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019 року, Реєстр кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, вбачається, що заявник отримав права вимоги до боржника: ОСОБА_1 за кредитним договором М-016-08-ФО.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019 року, Реєстр Договорів поруки, права вимоги за якими відступаються, вбачається, що заявник отримав права вимоги до боржників: ОСОБА_4 за договором М-016/1-08-П, ОСОБА_2 за кредитним договором М-016/2-08-П.

У постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 у справі № 6-122цс13 суд дійшов правового висновку про те, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Правова позиція Верховного суду України обґрунтована тим, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, - виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

За змістом частин другої, третьої статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 № 16-рп/2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Оскільки, виконання судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Обов`язковість виконання судових рішень, як невід`ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та відповідними нормами (ст. 6, 13, ст.1 Першого протоколу) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, №60750/00, 20.07.2004) ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Аналогічна правова позиція викладена і в рішенні Європейського суду, прийнятому у справі «Soering проти Сполученого королівства», де зазначалося, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції (право на справедливий суд).

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами та виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Одночасно суд зазначає, що статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною третьою статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про визнання недійсним вищевказаного правочину про відступлення права вимоги.

Вирішуючи питання про заміну сторони суд виходить з того, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження здійснюється судом з урахуванням положень статей 76-80, 86 ЦПК України, тобто за перевірки та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви, зокрема, їх достовірності та достатності для висновків про фактичний перехід прав та обов`язків сторони виконавчого провадження до іншої особи на підставі правочину, якому має бути надана оцінка на предмет нікчемності, тобто недійсності в силу положень закону. При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду такої заяви, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про заміну стягувача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» його правонаступником - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» у виконавчих листах № 2-1772/11, виданих Московським районним судом м. Харкова у справі № 2-1772/11.

Керуючись ст. ст. 13, 18, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про заміну стягувача у виконавчих листах № 2-1772/11, виданих Московським районним судом м. Харкова у справі № 2-1772/11- задовольнити.

2. Замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (, 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3) у виконавчому листі № 2-1772/11, що виданий Московським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

3. Замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника -

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (, 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3) у виконавчому листі № 2-1772/11, що виданий Московським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

4. Замінити стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника -Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (, 01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3) у виконавчих провадженнях, що здійснюється відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на підставі виконавчого листа № 2-1772/11, що виданий Московським районним судом м. Харкова.

5. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 15.5. ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Суддя Н.В. Новіченко