Справа №664/3059/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м. Олешки

Цюрупинський районний суд Херсонської області у складі :

головуючого судді Сіденка С. І.

за участю секретаря Скорик Н. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області про припинення обтяжень нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області, у якому просить визнати заставу, вчинену Цюрупинською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення Брилівського полігону залізобетонних виробів від 19.10.1972 року згідно договору застави (без номеру) від 22.06.1972 року та обліковується в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна згідно запису від 24.07.2006 року за №3501715, зареєстрованому Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, такою, що припинена.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 11.09.1992 року, записаному в реєстрову книгу №4 за реєстровим №528 позивачка є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 .

У 2020 році, звернувшись до нотаріуса для вчинення дій щодо розпорядження залежним їй на праві власності майном, стало відомо про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна запису від 24.07.2006 року за №3501715, зареєстрований Першою Херсонською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Брилівського полігону залізобетонних виробів від 19.10.1972 року згідно договору застави (без номеру) від 22.06.1972 року вчиненого Цюрупинською державною з нотаріальною конторою.

Позивачка вказує, що 1972 року працювала на Брилівському полігоні залізобетонних виробів, де отримала позику в сумі 700 рублів (згідно запису в Реєстрі накладених і знятих арештів Цюрупинської державної нотаріальної контори за 1952-1985 роки). Проте, вказаний кредит нею давно сплачено в повному обсязі, жодних претензій до неї з 1972 року заявлено з даного приводу не було, Брилівський полігон залізобетонних виробів давно припинив своє існування і правонаступники вказаного підприємства також відсутні. З 1972 року до даного часу із будь-яким позовом чи вимогою Брилівський полігон залізобетонних виробів до неї не звертався, і тому вона вважала, що свої зобов`язання виконала в повному обсязі і не мала ніяких боргових зобов`язань. Крім того, зазначає, що на названий вище житловий будинок вона набула право власності після погашення позики.

Таким чином, вважає, що на даний час на належне їй майно безпідставно накладено арешт, чим порушено її майнові права щодо розпорядження власністю. Заборона відчуження майна існує формально, чим обмежено її права щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 11.09.1992 року, записаному в реєстрову книгу №4 за реєстровим №528 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачка є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5).

Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Також, відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно із ч. 1 статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - припинення застави нерухомого майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 02 жовтня 2020 року, вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження майна, а саме - запис від 24.07.2006 року за №3501715, зареєстрований Першою Херсонською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Брилівського полігону залізобетонних виробів від 19.10.1972 року згідно договору застави (без номеру) від 22.06.1972 року вчиненого Цюрупинською державною з нотаріальною конторою. (а.с.5).

Згідно відомостей з Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб фізичних осіб-підприємців вбачається, що інформація про Брилівський полігон залізобетонних виробів відсутня.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру боржників інформація про ОСОБА_1 , як боржника, відсутня.

Відповідно до ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За ст. 593 ЦК України, однією з підстав припинення права застави є припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Відповідно до ст.181 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення застави, визначено, що застава виникає в силу договору чи закону. Заставою може бути забезпечена дійсна вимога. Застава може мати місце також щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Також згідно ст. 190 ЦК УРСР, право застави припиняється, зокрема з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Крім того, відповідно до положень ст.ст.216,223 ЦК УРСР, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином та/або ліквідацією юридичної (боржника або кредитора). Аналогічні норми містяться в ЦК України, зокрема частиною 1 ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.609 ЦК України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншим нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданих каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Разом із тим, відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

За положеннями пункту 1 частини 2 статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрацію обтяжень проводиться, серед іншого, на підставі судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Порядок посвідчення (укладення) договорів та накладення заборон на той час регулювався Законом УРСР «Про державний нотаріат» від 25.12.1974 № 3377-VIII та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP від 31.10.1975 № 45/5, чинними на час виникнення відповідних правовідносин.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 54 Закону УРСР «Про державний нотаріат» від 25.12.1974 № 3377-VIII Державний нотаріус або службова особа виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу індивідуальних забудовників при посвідчені договору довічного утримання або договору про заставу жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу.

Статтею 55 вказаного Закону, визначено, що одержавши повідомлення установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про погашення позички, повідомлення про припинення договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, державний нотаріус або службова особа виконавчого комітету міської, селищної, сільської Ради народних депутатів, яка вчиняє нотаріальні дії, знімає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу індивідуальних забудовників.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом.

Єдиний реєстр для реєстрації заборон та арештів, накладених на об`єкти нерухомого майна, створено відповідно до п.4 наказу Мінюсту України №41/5 від 27.05.1997 року. п.5 цього ж Наказу передбачено, що до початку функціонування Єдиного реєстру, діє система реєстрації заборон відчуження та арештів майна, а також перевірок їх відсутності, що склались до видання цього Наказу.

27.10.2005 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна переміщено архівні записи про накладення заборони відчуження майна спадкодавця, натомість записи про зняття заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - не зроблені.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не значиться боржником у виконавчих провадженнях, зважаючи, що заборона відчуження накладалася на підставі повідомлення Брилівського полігону залізобетонних виробів від 19.10.1972 року, який ліквідовано, правонаступники відсутні, а тому, будь-які зобов`язання стороною в яких виступала зазначена юридична особа були припинені в силу закону, а вказане обтяження заборони відчуження нерухомого суттєво обмежує права власності позивача, суд вважає що позов підлягає задоволенню.

Оскільки, позивач ухвалою суду була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 43-44, 47-49, 81, 258, 259, 263-265, 267-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Олешківської державної нотаріальної контори Херсонської області про припинення обтяжень нерухомого майна задовольнити.

Визнати заставу, вчинену Цюрупинською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення Брилівського полігону залізобетонних виробів від 19.10.1972 року згідно договору застави (без номеру) від 22.06.1972 року та обліковується в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна згідно запису від 24.07.2006 року за №3501715, зареєстрованому Першою Херсонською державною нотаріальною конторою, такою, що припинена.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2021 року.

Суддя С.І. Сіденко