Справа № 331/2473/20
Провадження № 2/331/200/2021
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді - Антоненко М.В.,

при секретарі Федоровій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стокрас», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом про захист прав споживачів, у якому просив зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Бюро Кредитних історій» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д), вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), інформацію щодо наявності заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА».

В обґрунтування позову зазначено, як стало відомо позивачу з реєстру кредитних історій, що веде ТОВ «Українське бюро кредитних історій», станом на 06 травня 2020 року в позивача виявилась начебто наявна заборгованість у розмірі 34865,50 грн., що складається із боргових зобов`язань за споживчими кредитами, отриманими у липні 2019 р. у таких кредитних установах, як: ТОВ «Фінансова компанія є гроші», ТОВ «ФК НОВІ КРЕДИТИ», ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА». ОСОБА_1 посилається, що не укладав з вищеперерахованими фінансовими установами жодних кредитних договорів та не отримував кредитні кошти, а тому не має і не може бути заборгованості за вказаним кредитними договорами. Крім того, позивач стверджує, що не надавав і не міг надавати згоду на збір, зберігання, використання та поширення через інформації щодо моєї кредитної історії. Зазначає, що в кінці липня 2019р., іншою особою, шахрайським шляхом було оформлено на ім`я позивача кредитні займи в різних кредитних установах, на загальну суму 28180 грн. За фактом кримінального правопорушення позивач звернувся до Комунарського ВП Дніпропетровського ВП ГУНП у Запорізькій області із заявою про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про що внесені дані до ЄРДР з №0003564 від 17.10.2019р.

Від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав відсутності підстав для виключення інформації про позивача.

Від третіх осіб у справі - пояснення на позов до суду не надходили.

Ухвалою судді від 09 липня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

02.11.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою судді від 17 лютого 2021 року у справі було закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на 07.06.2021 року на 10:30 год.

03 червня 2021 року від представника позивача надійшло клопотання позивача про залучення доказів до матеріалів справи, в якому представник позивача просив поновити строк на подання клопотання про залучення доказів, залучити до матеріалів справи копії листів Комунарського РВ у місті Запоріжжі УДМС в Запорізькій області, якими підтверджується обставини, викладені в позовній заяві.

В судове засідання призначене на 07.06.2021 року на 10:30 годину з`явились позивач та представник позивача, позов підтримали, наполягали на задоволенні позовних вимог.

Представники відповідача та третіх осіб у судові засідання не з`являлись, про місце та час розгляду справи були сповіщені в установленому порядку.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як стало відомо позивачу з реєстру кредитних історій, що веде ТОВ «Українське бюро кредитних історій», станом на 06 травня 2020 року в позивача виявилась наявна заборгованість у розмірі 34865,50 грн., що складається із боргових зобов`язань за споживчими кредитами, отриманими у липні 2019р. у таких кредитних установах, як: ТОВ «Фінансова компанія є гроші», ТОВ «ФК НОВІ КРЕДИТИ», ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА».

Позивач звернувся із заявою до ТОВ «УБКІ» в якій просив видалити дані кредитної історії.

Із відповіді ТОВ «УБКІ» від 10.06.2020р. вбачається, що відповідачем було зроблено запит до ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «Є ГРОШІ», з метою підтвердження наявності згоди на збір, зберігання, використання та поширення інформації, та якими було підтверджено, що позивач є клієнтом їх організації, а також те, що позивач надавав згоду на передання даних до бюро.

17.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Комунарського ВР Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невстановлену особу, яка в кінці липня 2019 року шахрайським шляхом оформила на його ім`я кредитні займи в різних кредитних установах, чим спричинала матеріальну шкоду.

Судом встановлено, що споживчі кредити брались на ім`я позивача за паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 11.07.2001 року.

Натомість з долучених позивачем листів Комунарського РВ у місті Запоріжжі УДМС в Запорізькій області вбачається, що за паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 11.07.2001 року була документована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Паспорт знищено 30.12.2013 року у зв`язку зі смертю власника, про що в ф-1 зроблено відповідний запис.

Також, зазначеними листами було повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_2 , Комунарським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області не видавався.

Інформацію про те, що паспорт НОМЕР_2 є недійсним, внесено до бази даних «Недійсні документи» ЄІАС УМП Державної міграційної служби.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, спірні правовідносини регулюються, окрім іншого, Законом України «Про захист прав споживачів».

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (частина перша статті 5 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2020 року у справі № 686/7590/18 (провадження № 61-698св19) вказано, що «за загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності».

Відповідно до пункту 1 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» від 23 червня 2005 року № 2704-IV цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування.

Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію.

У частині першій статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, зокрема, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) бюро вилучає з кредитної історії всю інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини першої статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено у ході розгляду справи ТОВ «Українське бюро кредитних історій» розміщено інформацію щодо позивача про те, що ним було отримано у АТ «Унікредит Банк» кредитні кошти від ТОВ «СТОКРАС» (Код ), ТОВ «ГОУФІНГОУ» (Код ), ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» (Код ), ТОВ «МАНІФОЮ» (Код ), ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» (Код ), ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал»(Код ), ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА»(Код ).

При цьому ані відповідачем, ані третіми особами не надано до суду копію письмової згоди ОСОБА_1 на збір, зберігання, використання та поширення персональних даних.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Волевиявлення учасника правочину має бути: вільним та таким, що відповідає внутрішній волі. У разі, якщо воля суб`єкта правочину формувалася не вільно і не відповідала його волевиявленню, правочин визнається недійсним.

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 6, 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Згідно ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

На підставі ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відсутність вільного волевиявлення учасника правочину, що має відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України), є підставою для визнання договору недійсним.

Отже, волі позивача на укладення кредитних договорів не було, договори з фінансовими установами укладено іншою особою, з незаконним використанням персональних даних позивача, що підтверджується витягом з ЄРДР, а також матеріалами слідства, зокрема фотографіями іншої особи разом із паспортом позивача, що були додані до позовної заяви.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що у ході розгляду справи стороною відповідача не було належним чином доведено достовірність розповсюдженої інформації щодо існування заборгованості позивача за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» за його неналежне виконання, тому, відповідно до пункту 1 частини першої ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», така інформація підлягає вилученню.

Доводи, викладені відповідачем у відзиві, не спростовують висновків суду, зроблених під час розгляду справи.

Так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно задоволеному позову підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись ст. ст. 1-22 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Стокрас», Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маніфою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про захист прав споживачів - задовольнити.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Бюро Кредитних історій» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д), вилучити з кредитної історії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), інформацію щодо наявності заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «СТОКРАС», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ», ТОВ «МАНІФОЮ», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1-Д) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК Україниапеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Повний текст судового рішення складено 07 червня 2021 року .

Суддя: М.В. Антоненко