25.02.2021 227/3869/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі

Головуючого судді Левченка А.М.,

за участі

секретаря судового засідання Ковечренкової М.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порякду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ

У вересні 2020 року до суду, через представника ОСОБА_4 , звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття з індексацією стягуваних сум.

В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час шлюбу народилася їх спільна донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.03.2008 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було розірвано. Всі витрати на дитину несе ОСОБА_2 , яка з нею проживає у м. Харцизьськ, Донецької області на тимчасово окупованій території України. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином через представника, про причини неявки суд не повідомили. В матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_4 про розгляд справи без їх участі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував, пояснив суду, що зі слів його клієнта, позивач ОСОБА_2 виїхала за межі території України за кордон, та з дитиною не проживає. Малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з бабусею у м. Харцизьськ, Донецької області, на тимчасово окупованій території України.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час шлюбу народилася їх спільна донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.03.2008 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було розірвано.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, для того, щоб один із батьків (позивач) набув право вимоги на стягнення аліментів з другого з батьків на утримання дитини, позивач має довести, що дитина проживає саме з ним та перебуває на його утриманні.

За клопотанням представника відповідача судом було витребувано від Державної прикордонної служби України відомості стосовно перетину державного кордону України та лінії розмежування позивачем ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_5 .

Згідно отриманої інформації від Державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 29.06.2018 року покинула територію України через пункт пропуску Київ (Жуляни). Малолітня ОСОБА_5 виїхала 07.09.2018 року через КПВВ Гнутове на тимчасово окуповану територію України. Інших відомостей про перетин державного кордону України після зазачнених дат не надано.

23.02.2018 року до суду надійшов лист з письмовими пояснення від імені представника позивача ОСОБА_4 про те, що позивач 02.11.2018 року, в порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, перетнула державний кордон України зі сторони Російської Федерації через непрацюючий на території України пункт пропуску, та зараз проживає з донькою за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд критично оцінює такі відомості, які повідомив суду представник позивача та вважає їх такими, що не спростовують наданих суду доказів з офіційних джерел Державної прикордонної служби України, щодо перебування позивача на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивачем не доведено перебування її на території України починаючи з дати останнього виїзду з території України у 2018 році, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підстав для присудження на її користь аліментів з відповідача, як особі, яка проживає разом з дитиною та здійснює її утримання. Належних та допустимих доказів протилежного суду не представлено.

Керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 141, 180, 181, 182, 183, 184 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 25.02.2021р.

Суддя А.М. Левченко

25.02.2021