УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорноморської митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з майна,

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Чорноморської митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з належного позивачу нерухомого та рухомого майна, накладеного Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в межах виконавчого провадження №48969053 від 19.10.2015 року відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.10.2015 року.

Ухвалою суду від 20.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 09.02.2021 року замінено відповідача Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на правонаступника Чорноморську митницю Держмитслужби.

16.02.2021 року представник Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не згодний з позовом позивача в повному обсязі. Заявами від 23.09.2015 року та від 02.11.2015 року на адресу Новомосковського МУЮ Дніпропетровської області Херсонською митницею ДФС було направлено для виконання постанови Суворовського районного суду м.Херсона в справах №668/6553/15-п від 09.07.2015 року та №668/6552/15-п від 02.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 125644,90 грн., 278784,00 грн. (постанова №668/6552/15-п) та 282157,04 грн. (постанова №668/6549/15-п). На виконання вказаних постанов було порушено виконавчі провадження. Позивач доказів закінчення порушених щодо нього виконавчих проваджень до позовної заяви не надав. Відповідач вважає, що зазначений позов задоволенню не підлягає.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 липня 2020 року у справі №161/3171/19 (провадження №61-2484) дійшов висновку про те, що оскільки арешт накладено на майно боржника у межах виконавчого провадження з метою забезпечення виконання рішення суду, тому він не може виступати позивачем у цій справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні і висновки судів про необхідність закриття провадження у справі є обґрунтованими.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

З позову вбачається, що позивач є стороною у виконавчому провадженні - боржником, а тому він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме шляхом оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевстановленого, провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.255, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі №766/18576/20 за позовом ОСОБА_1 до Чорноморської митниці Держмитслужби, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Новомосковський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з майна.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду в порядку ст.355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.І.Майдан