Справа № 2/593/188/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вказуючи, що його син ОСОБА_3 більше пяти років не проживає у належному йому на праві особистої власності житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , а так як реєстрація відповідача у його житловому будинку перешкоджає йому скористатися своїм правом на оформлення житлово-комунальної субсидії, звернувся до суду з позовом про визнання його особою, що втратила право на користування належним йому житлом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надіслав письмову заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та його представника, взявши до уваги письмову заяву відповідача, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, який був укладений 23 вересня 2008 року позивач є власником 1/2 частки будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вказаний факт підтверджується поясненнями позивача і його представника та оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: договором дарування від 23 вересня 2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що був виданий 22 жовтня 2008 року Бережанським ОК МБТІ .

Пояснення представника позивача, які підтверджені оглянутими в судовому засіданні доказами, свідчать про те, що відповідач по справі ОСОБА_3 , який є сином позивача, у 2016 році залишив належне позивачу житло, і з цього часу у ньому не проживає, хоч і по теперішній час значиться прописаним в ньому, а через формальну реєстрацію відповідача у його частині будинку він не має можливості скористатися своїм правом на житлові субсидії, що ставить його у скрутне матеріальне становище, а тому позивач наполягає на задоволенні його позовних вимог.

А так як судом встановлено, що у належній позивачу частині житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , його син ОСОБА_3 лише значиться формально прописаним та понад встановлені Законом строки без поважних на те причин у ньому не проживає, та позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні його позовних вимог, а відповідач ОСОБА_3 визнав позов про що вказав у поданій ним суду письмовій заяві та визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб, тому суд, враховуючи той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому у відповідності з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачами позову суд вважає необхідним ухвалити рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

А так як із матеріалів справи видно, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 908грн., що підтверджується долученою до справи квитанцією № 7 від 29 квітня 2021 року, та до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов про що вказав у поданій ним письмовій заяві, тому відповідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України позивачу слід повернути пятдесят відсотків сплаченого ним судового збору, що в грошовому виразі становить 454 гривні.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, ч. 1 ст.142, ч.4 ст. 206, ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України та ч.2 ст. 405 ЦК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 особою, що втратила право на користування належним позивачу житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Бережанському районі Тернопільської області повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , жителю АДРЕСА_1 , пятдесят відсотків сплаченого ним судового збору, що в грошовому виразі становить (чотириста пятдесят чотири) гривні.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.