Справа № 490/4264/21
н/п 2-з/490/124/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд у складі головуючого судді Саламатіна О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову, яка подана в інтересах ОСОБА_1 його представницею - адвокатом Івановою Н.М., по справі №490/4264/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява про забезпечення позову, яка подана в інтересах ОСОБА_1 його представницею - адвокатом Івановою Н.М., по справі № 490/4264/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

У вказаній заяві представниця заявника просить суд застосувати заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягннення на підставі виконавчого документу, а саме: зупинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття на підставі судового наказу винесеного Центральним районним судом міста Миколаєва від 19 березня 2020 року (справа №490/1065/20).

Вказує, що на даний час дитина проживає з батьком, але аліменти на її утримання продовжують відраховувати з заробітної картки заявника на користь матері дитини - ОСОБА_2 . Остання ухиляється від повернення грошових коштів на утримання дитини. Зазначає, що можливість такого забезпечення встановлена приписами пункту 6 частини 1 статті 150 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

06.07.2021 року матеріали справи передано для розгляду судді.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва у справі №490/4264/21 від 10.06.2021 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

В позовній заяві позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

19 березня 2020 року Центральним районним судом міста Миколаєва у справі №490/1065/20 видано судовий наказ на стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, в тому числі, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, стягнення з заявника аліментів здійснюється на підставі судового наказу, виданого 19 березня 2020 року Центральним районним судом міста Миколаєва у справі №490/1065/20. Вказаний судовий наказ видано на стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При видачі судового наказу суд не досліджує докази та не встановлює обставин справи, а лише перевіряє підстави для видачі судового наказу, визначені у статті 161 ЦПК України, тобто під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті не розглядається.

Отже, процесуальним законодавством врегульовано скорочений порядок розгляду вимог про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, шляхом видачі особливої форми судового рішення - судового наказу (частина 1 статті 160, пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України)

Право боржника на оспорювання розміру аліментів, що з нього стягнуті за судовим наказом, у подальшому регулюється можливістю його звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів без застосування процедури скасування судового наказу за його же заявою (частина 7 статті 170 ЦПК України), або за відсутності підстав для їх стягнення звернення із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами (частина 8 статті 170 ЦПК України), в тому числі за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі боржнику, як особі, яка звертається із заявою.

Таким чином, відкриття провадження у справі №490/4264/21 від 10.06.2021 року за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини не може ототожнюватися із оскарженням боржником у судовому порядку виконавчого документа, оскільки в даному випадку порядок оскарження судового наказу визначено частинами 7 та 8 статті 170 ЦПК України, та доказів на підтвердження такого заявником не надано.

При цьому, заявником не доведено, а судом не встановлено існування ймовірності невиконання судового рішення у справі №490/4264/21 в майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання, також суд зазначає, що предметом спору у справі №490/4264/21 є визначення місця проживання дитини, а не повернення чи стягнення грошових коштів на утримання дитини.

Таким чином, проаналізувавши заяву про забезпечення позову, яка подана в інтересах ОСОБА_1 його представницею - адвокатом Івановою Н.М., враховуючи характер спору, наведені в обґрунтування аргументи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у забезпечені позову.

Керуючись ст.ст. 150-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, яка подана в інтересах ОСОБА_1 його представницею - адвокатом Івановою Н.М., по справі № 490/4264/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд Миколаївської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін