Провадження №2/760/5376/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2021 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Усатової І.А.,
при секретарі - Омелько Г.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської РДА в м. Києві про скасування свідоцтва про приватизацію, скасування договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію договору іпотеки та його обтяження, витребування з незаконного володіння квартири, -
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася з зазначеним позовом до Солом`янського районного суду м. Києва.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що рішеннями Солом`янського районного суду міста Києва від:
- 17 березня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ;
- 11 грудня 2014 року встановлено порядок користування житловим приміщенням (квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 );
- 17 липня 2019 року визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право користування та розпорядження вищезгаданим житловим приміщенням.
Після періоду відсутності у 2 місяці позивач не змогла потрапити до квартири, оскільки там проживали інші люди, а замки було змінено.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук В.І. було прийнято рішення (з відкриттям розділу), індексний номер 48600506 від 10.09.2019 про реєстрацію договору купівлі-продажу (покупець ОСОБА_2 ) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Також державним реєстратором Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В. було прийнято рішення (з відкриттям розділу), індексний номер 48700629 від 16.09.2019 про реєстрацію договору іпотеки на квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (іпотекодержатель ОСОБА_3 ).
Згідно з відповіддю на адвокатський запит Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської РДА в м. Києві квартира за адресою: АДРЕСА_1 серед приватизованих не значиться, а отже знаходиться у комунальній власності Солом`янської РДА в м. Києві.
Відповідно до відповіді на адвокатський запит КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира за адресою: АДРЕСА_1 ні на кому не зареєстрована.
Також згідно з довідками Солом`янської РДА в м. Києві № 10800750 та № 10800781 від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Виходячи з викладеного, позивачка просила суд:
- скасувати свідоцтво про приватизацію двокімнатної квартири загальною площею 44 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.09.2019 двокімнатної квартири, загальною площею 44 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчуком В.І., за реєстровим номером 1080;
- скасувати рішення про державну реєстрацію договору іпотеки та його обтяження індексний номер 48700629 від 16.09.2019 року 16:10:51, номер запису про іпотеку 33242124, внесене Державним реєстратором приватним нотаріусом Гарасютою О.В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ про реєстрацію договору іпотеки на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодержатель ОСОБА_3 ;
- витребувати з незаконного володіння квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та передати її в користування законним квартиронаймачам: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року задоволено заяву про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року в справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачам 30-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.
У встановлений ухвалою суду від 18 грудня 2019 року строк відзиви від відповідачів не надійшли.
Відповідно до зворотнього повідомлення поштове відправлення для ОСОБА_2 повернуто через відсутність адресата за вказаною адресою.
Відповідно до зворотнього повідомлення поштове відправлення для ОСОБА_3 повернуто через закінчення терміну зберігання.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2020 року закінчено підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до зворотнього повідомлення поштове відправлення для ОСОБА_2 повернуто за закінченням терміну зберігання.
Представник позивача 01 грудня 2020 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року ОСОБА_4 притягнуто в якості відповідача у справі.
Відповідно до зворотнього повідомлення поштове відправлення отримано ОСОБА_4 06 лютого 2021 року.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку сторони позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов такого висновку.
24 липня 1987 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . У 1986 році у подружжя народився син ОСОБА_6 , який також був зареєстрований за вказаною адресою.
Рішеннями Солом`янського районного суду міста Києва від:

- 17 березня 2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ;

- 11 грудня 2014 року встановлено порядок користування житловим приміщенням (квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 );

- 17 липня 2019 року визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право користування та розпорядження вищезгаданим житловим приміщенням.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук В.І. було прийнято рішення (з відкриттям розділу), індексний номер 48600506 від 10.09.2019 про реєстрацію договору купівлі-продажу (продавець ОСОБА_4 , покупець ОСОБА_2 ) квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Також державним реєстратором Київського міського нотаріального округу Гарасютою О.В. було прийнято рішення (з відкриттям розділу), індексний номер 48700629 від 16.09.2019 про реєстрацію договору іпотеки на квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (іпотекодержатель ОСОБА_3 ).

Згідно з відповіддю на адвокатський запит Управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської РДА в м. Києві квартира за адресою: АДРЕСА_1 серед приватизованих не значиться, а отже знаходиться у комунальній власності Солом`янської РДА в м. Києві.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира за адресою: АДРЕСА_1 ні на кому не зареєстрована.

Також згідно з довідками Солом`янської РДА в м. Києві № 10800750 та № 10800781 від 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін..) державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Згідно з ст. 3. ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56, яке було чинним на момент виникнення правовідносин, передачі у власність громадян підлягають квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно з п. 5 зазначеного Положення передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію (пункт 18 цього Положення).

Як встановлено судом, наймачі квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не зверталися до органу приватизації з заявами на приватизацію житлового приміщення. Вказана квартира знаходиться у комунальній власності Солом`янської РДА в м. Києві.

Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 215 цього ж Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частина першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 758/11648/16-ц правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом має права власності чи речового права на предмет правочину та/або претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Верховний Суд резюмував, що власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Суду на запит надано документи з кримінального провадження № 0002992 від 07.07.2018, що здійснюється слідчим управлінням ГУ НП в Київській області, зокрема копія договору купівлі-продажу квартири від 09 вересня 2019 року.

Відповідно до цього договору продавцем квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , а покупцем - ОСОБА_2 . У договорі вказано, що квартира належить продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 31 січня 2004 року відділом приватизації державного житлового фонду Солом`янської РДА в м. Києві на підставі розпорядження від 31 січня 2004 року № 2959 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 на момент укладення договору купівлі-продажу не володів правом власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 09 вересня 2019 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , є недійсним з моменту його укладення.

Відповідно до положень ст. 216 ЦК України договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 09 вересня 2019 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Юридичними наслідками, пов`язаними з недійсністю договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , від 09 вересня 2019 року, є:

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48600506 від 10.09.2019 11:59:16, номер запису про право власності 33150402, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000- двокімнатна квартира загальною площею 44 кв.м, житловою площею 30,6 за адресою: АДРЕСА_1 , внесене Державним реєстратором Корнійчуком В.І., приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області;

- скасування рішення про державну реєстрацію договору іпотеки та його обтяження індексний номер 48700629 від 16.09.2019 року 16:10:51, номер запису про іпотеку 33242124, внесене Державним реєстратором приватним нотаріусом Гарасютою О.В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ про реєстрацію договору іпотеки на квартиру за адресую: АДРЕСА_1 , іпотекодержатель ОСОБА_3 .

Суд дійшов висновку про необхідність задоволення розглянутих позовних вимог.

Як встановлено вище, суд дійшов висновку про скасування свідоцтва про приватизацію, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасувати рішення про державну реєстрацію договору іпотеки, тобто квартира, як і раніше, належить до державного житлового фонду, а позивачка і надалі залишається користувачем вказаної спірної квартири, її права є захищеними. З урахуванням викладеного у задоволенні позовної вимоги витребування з незаконного володіння квартири сіл відмовити.

Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про власність», ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш ИВ :

Позов задовольнити частково.

Скасувати свідоцтво про приватизацію двокімнатної квартири загальною площею 44 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 10.09.2019 двокімнатної квартири, загальною площею 44 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчуком В.І., за реєстровим номером 1080.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 48600506 від 10.09.2019 11:59:16, номер запису про право власності 33150402, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000- двокімнатна квартира загальною площею 44 кв.м, житловою площею 30,6 за адресою: АДРЕСА_1 , внесене Державним реєстратором Корнійчуком В.І., приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області.

Скасувати рішення про державну реєстрацію договору іпотеки та його обтяження індексний номер 48700629 від 16.09.2019 року 16:10:51, номер запису про іпотеку 33242124, внесене Державним реєстратором приватним нотаріусом Гарасютою О.В., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ про реєстрацію договору іпотеки на квартиру за адресую: АДРЕСА_1 , іпотекодержатель ОСОБА_3 .

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Усатова