ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/1186/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання - Проценко Я.Б.,

за участі

представника заявника Чацкіс Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи ОСОБА_2 , старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборський Андрій Вікторович, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2021 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , заявник) діючи через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначив наступне. Так, на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лис №753/5221/16 від 15.06.2016 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1 197 527,43 грн заборгованості та 6 890 грн судових витрат. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2021 замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №51481799 з ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_2 . 14.04.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір про прощення боргу. Згідно п.п. 1.1, 1.2 предметом вказаного Договору є звільнення Кредитором Боржника від виконання зобов`язань щодо сплати заборгованості за виконавчим листом №753/5221/16 від 15.06.2016. Таким чином, заявник вказує, що ОСОБА_2 втратила свій статус кредитора по відношенню до заявника, що є законною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно заявник просив зупинити виконання за виконавчим листом № 753/5221/16 від 15.06.2016 до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні 08.12.2021 представник заявника підтримала заяву з підстав, вказаних у ній, просила заяву задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. ОСОБА_2 просила розглянути заяву у відсутність останньої та задовольнити вимоги ОСОБА_5 , про що надала відповідну заяву.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 753/5221/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , про стягнення інфляційних витрат.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.05.2016 було стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_1 1 197 527,43 грн заборгованості та 6 890 грн судових витрат (загалом 1 204 417,43 грн).

15.06.2016 Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист №753/5221/16, на підставі якого старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем (далі - Виконавець) здійснюється виконавче провадження №51481799 про стягнення 1 204 417,43 грн з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 .

25.03.2021 ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_2 договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_4 як кредитор відступив ОСОБА_2 за плату належне ОСОБА_4 право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 як боржника згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.05.2016.

25.03.2021 ОСОБА_4 склав нотаріально засвідчену заяву про те, що між ним та ОСОБА_1 відсутні будь які правовідносини зобов`язального характеру.

14.04.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір про прощення боргу. Згідно п.п. 1.1, 1.2 предметом вказаного Договору є звільнення Кредитором Боржника від виконання зобов`язань щодо сплати заборгованості за виконавчим листом №753/5221/16 від 15.06.2016.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2021 замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №51481799 з ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_2 .

Постановою Виконавця про заміну сторони виконавчого провадження від 04.11.2021 було змінено стягувача ОСОБА_4 на ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, визначені у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Доводи представника заявника про те, що виконавчий документ не підлягає виконанню, оскільки заявником добровільно було погашено заборгованість, відхиляються судом з огляду на наступне.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

У пункті 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" (заява №18357/91) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. … Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Наведене означає, що виконання судового рішення у цивільній справі має здійснюватись з дотриманням загальних засад цивільного права та цивільного судочинства, серед яких неприпустимість зловживання процесуальними правами.

У статті 13 ЦК України закріплене правило про заборону вчинення дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах та обов`язок додержуватись моральних засад суспільства, що кореспондує принципам добросовісності та розумності.

Згідно з нормою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби справляється виконавчий збір, який стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору є окремими виконавчими документами.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 та частини 3 статті 40 Закону Закону України «Про виконавче провадження», якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Отже, примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено законом. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем стягується виконавчий збір від суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Приписи статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови, за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Водночас норма частини 7 статті 27 цього Закону передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Сукупність встановлених судом обставин дає підстави вважати, що боржник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, для уникнення сплати виконавчого збору, тобто з метою завдання шкоди державі.

Отже, з огляду на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі положення суд дійшов висновку, що заяву боржника слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18, 259, 352-354, 431, 432 ЦПК України, ст.ст. 129, 129-1 Конституції України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Скасувати заходи щодо зупинення виконавчого провадження за виконавчим листом № 753/5221/16 від 15.06.2016, виданим Дарницьким районним судом м. Києва, вжитих ухвалою від 19.11.2021.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст ухвали складено 09.12.2021.