Справа № 522/2507/21
Провадження № 2/522/5497/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

судді Косіциної В.В.

при секретарі Пашковському В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на боці позивача ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів, стягнення з ОСОБА_2 аліментів отриманих з жовтня 2020 року та судових витрат.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення отриманих аліментів з жовтня 2020 року. Позов мотивовано тим, що сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси неповнолітню доньку ОСОБА_3 залишено проживати разом з матір`ю та стягнуто з позивача стягнуто на користь ОСОБА_2 на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку починаючи з 18.08.2005 року.

Підставою для звернення з позовом до суду позивач зазначає ту обставину, що з жовтня 2020 року його з відповідачкою неповнолітня донька ОСОБА_3 за власним бажанням вирішила проживати разом з ним та з того часу і по момент розгляду справи проживає разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021 року визначено головуючого суддю у вказаній цивільній справі Строілова С.О .

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 12.02.2021 року було відкрито провадження по справі, вирішено питання щодо розгляду справи у порядку спрощеного провадження із викликом осіб та призначено проведення судового засідання 03.03.2021 року.

Також ухвалою суду від 12.02.2021 року було призначено судове засідання по справі для розгляду заяви позивача про забезпечення позову на 15.02.2021 року.

15.02.2021 року ухвалою суду було відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

18.02.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження.

Ухвалою суду від 18.02.2021 року заяву представника відповідача було задоволено та справу призначено до розгляду в порядку загального провадження. Підготовче засідання суд призначив на 03.03.2021 року

24.02.2021 року надійшла друга заява позивача про забезпечення доказів.

26.02.2021 року суд у судовому засіданні без виклику учасників справи розглянув заяву про забезпечення позову та відмовив у її задоволені.

03.03.2021 року позивач втретє звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, зазначена заява була розглянута 04.03.2021 року та у її задоволені було відмовлено.

Крім того в підготовчому судовому засіданні було задоволено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі служби у справах дітей Одеської міської ради.

Також відповідач звернувся до суду із заявою в якій заперечував проти опитування допиту та надання свідчень її донькою без участі соціальних служб органів опіки та піклування та психолога.

В підготовчому засідання ОСОБА_3 приймала участь як третя особа без самостійних вимог відповідно до положень ч. 2 ст. 47 ЦПК України.

Судом ні під час підготовчого судового засідання ні під час судового розгляду справи не проводилось опитування ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 93 ЦПК України, ні допит її у якості свідка відповідно до положень ст. 92 ЦПК України.

Проте ОСОБА_3 під час розгляду справи вільно користувалась правами учасника справи, що передбачені положеннями статті 43 ЦПК України.

03.03.2021 року відповідачем був поданий відзив на позовну заяву.

У зв`язку із залучення до участі у справі Служби у справах дітей Одеської міської ради, у підготовчому судовому засіданні 03.03.2021 року була оголошена перерва до 10.03.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

В підготовчому судовому засіданні 02.04.2021 року представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи для надання часу сторонам для обговорення умов примирення.

Представник позивача підтвердив наявність намірів щодо примирення та підтримав заявлене клопотання, у зв`язку з чим суд оголосив перерву до 13.04.2021 року.

Проте 13.04.2021 року від відповідача надійшла заява про відвід головуючий судді Косіциній В.В.

Оскільки заява надійшла у день судового засідання, вона була розглянута відповідно до положень ч. 3 ст. 40 ЦПК України судом, що розглядав справу в підготовчому судовому засіданні 13.04.2021 року та у її задоволені було відмовлено.

У підготовче судове засідання відповідач та її представник не з`явились, від них не надходило жодних клопотань та чи заяв про відкладення засідання, причини неявки суду не повідомили, про дату час та місце були повідомлені належним чином, оскільки представник відповідача була присутня у підготовчому судовому засіданні 02.04.2021 року.

У підготовчому судовому засіданні 13.04.2021 року судом постановлено ухвалу про закінчення підготовчого розгляду справи та призначення справи до розгляду на 17.05.2021 року 15 год. 00 хв.

13.05.2021 року від відповідача надійшла заява про відвід головуючого судді Косіциної В.В.

В судовому засіданні представник позивача та позивач заперечували проти задоволення відводу, наполягали на зловживанні відповідачем своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та зазначили, що відвід є необґрунтованим, а доводи викладені відповідачем не відповідають дійсності. Так позивач наполягав на тому, що донька ОСОБА_3 продовжує проживати з ним, жодних проблем із здоров`ям у зв`язку з присутністю у підготовчому засіданні не має.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради також заперечувала проти відводу, зазначила, що ОСОБА_3 , який вже виповнилась 16 років може особисто приймати участь у засіданні, присутність представників служби у справах дітей не є обов`язковою, тим більш, що в засіданні бере участь законний представник батько. Також представник третьої особи зауважила, що у разі наявності у матері занепокоєння, вона може бути присутньою у засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 38 ЦПК України зазначена заява була передана ухвалою головуючого судді Косіциної В.В. на розгляд іншого складу суду, оскільки суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П. було відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_2 про відвід судді Косіциної В.В.

14.05.2021 року відповідач повторно звернулась із заявою про не проведення опитування її доньки ОСОБА_3 та залучення доказів.

17.05.2021 року від відповідача також надійшла заява про передачу справи до Київського районного суду м. Одеси у зв`язку з тим, що саме у Київському районні м. Одеси розташоване і зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 .

Крім того 17.05.2021 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із оскарженням ухвали суду про відкриття провадження.

В підготовчому судовому засіданні 17.05.2021 року представник позивача та третьої особи заперечували проти задоволення клопотання про передачу справи до іншого суду, представник позивача заявив клопотання щодо витребування відомостей про місце реєстрації відповідача та наполягав на тому що на момент подання позову відповідач була зареєстрована у квартирі позивача за адресою АДРЕСА_1 .

Суд задовільнив клопотання представника позивача, оголосив перерву у судовому засідання до 31.05.2021 року задля перевірки відомостей щодо місця реєстрації відповідача та відповідно вирішення питання щодо підсудності справи 31.05.2021 року.

В судове засідання 31.05.2021 року з`явились позивача, представник позивача та представник відповідача, третя особа на боці відповідача ОСОБА_3 .

На початку судового засідання представником відповідача був заявлений відвід головуючий судді Косіциній В.В., про відмову у задоволені якого суд постановив ухвалу у судовому засіданні та яка занесена до протоколу судового засідання.

Після розгляду заяви про відвід, суд перейшов до розгляду клопотання про передачу справи на розгляд Київського районного суду м. Одеси.

Представник відповідача наполягав на передачі справи до іншого суду посилаючись на зареєстроване місце проживання відповідача та порушення судом правил підсудності при відкритті провадження.

Сторона позивача проте клопотання заперечувала посилаючись на ту обставину, що на момент подання позову та відкриття провадження відповідач була зареєстрована у Приморському районі м. Одеси та відповідно не має підстав для передачі справи до іншого суду.

Згідно відповідей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 20.05.2021 року відповідач ОСОБА_2 з 13.02.2021 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від. 24.05.2021 року ОСОБА_2 з 24.05.2021 року зареєстрована з 13.02.2021 року за адресою АДРЕСА_2 .

Провадження по справі було відкрито 12.02.2021 року, у той же день було призначено засідання щодо розгляду заяви про забезпечення позову, про що відповідача було повідомлено за допомогою телефонного зв`язку 12.02.2021 року, що підтверджується відповідною телефонограмою.

Тобто відповідач вже на наступний день після того як дізналась про подання позову до неї, змінила зареєстроване місце проживання, проте суд про це повідомила лише 17.05.2021 року, тобто через три місяці вже під час судового розгляду справи.

За таких обставин, суд керуючись положеннями ч. 3 ст. 31 ЦПК України відповідно до яких справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду, відмовив у задоволені клопотання про передачу справи до Київського районного суду м. Одеси, відповідна ухвала занесена до протоколу судового засідання.

Також в судовому засіданні 31.05.2021 року суд розглянув клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі у зв`язку з оскарженням ухвали про відкриття провадження та постановив ухвалу про відмову у його задоволені оскільки відповідно до положень ст. 353 ЦПК України ухвала про відкриття провадження не може бути оскаржена окремо від рішення суду та подана апеляційна скарга не перешкоджає розгляду справи по суті.

Така процесуальна поведінка відповідача, а саме заявлення безпідставних відводів та подання клопотань, що спрямовані на затягування розгляду справи, на думку суду є зловживанням процесуальними правами, внаслідок якого розгляд справи тривав понад трьох місяців на протязі яких аліменти продовжувались стягуватися на користь відповідача.

Під час судового розгляду цивільної справи позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Третя особа ОСОБА_3 підтримала позицію позивача та просила задовольнити позов.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, наполягав на тому, що неповнолітня донька ОСОБА_3 проживає з матір`ю та час від часу залишається на ніч у батька, а тому підстав для припинення стягнення аліментів. Щодо стягнення вже сплачених аліментів, то підстав для цього не має. Оскільки вони витрачались відповідачем на утримання доньки. В тому числі на оплату її навчання. Відповідач витрачала та продовжує витрачати на утримання дитини значні кошти, що значно перевищують суму стягнутих аліментів. Крім того стягнення сплачених аліментів не передбачено діючим законодавством.

Служба по правам дітей Одеської міської ради вирішення справи по суті залишила на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, думку третьої особи ОСОБА_3 на утримання якої і стягуються аліменти, дослідивши надані сторонами письмові докази та оцінивши усі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та їх достатності у їх взаємозв`язку, суд дійшов переконання, що позовні вимог ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині припинення стягнення аліментів, підстав для стягнення з відповідача вже сплачених сум аліментів суд не вбачає.

Так, судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 2003 року, який розірвано рішенням Приморським районним судом м. Одеси від 17.12.2015 року, та мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2015 року шлюб між сторонами було розірвано, місце проживання доньки було визначено разом з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку.

З жовтня 2020 року донька ОСОБА_3 , за її бажанням проживає з батьком, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Саме таку інформацію повідомила суду донька сторін ОСОБА_3 під час розгляду справи та підтвердила це у судовому засіданні 31.05.2021 року, тобто на момент ухвалення рішення.

Крім того на підтвердження зазначеної обставини позивач надав акт обстеження умов проживання складений 11.12.2020 року працівника територіального відділення служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі, в якому зазначено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та спільно проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Оцінюючи наданий акт у сукупності із поясненнями третьої особи ОСОБА_3 суд приходить до висновку, що дійсно неповнолітня донька ОСОБА_3 з жовтня 2020 року та на момент розгляду справи проживає разом зі своїм батьком.

Суд критично оцінює наданий відповідачем акт обстеження умов проживання від 14.05.2021 року складений територіальним відділом служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, оскільки акт був складений у відсутності доньки сторін ОСОБА_3 та факт постійного проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_2 спростовуються поясненнями третьої особи ОСОБА_3 .

Відповідач також на підтвердження спільного проживання з донькою надала суду фото різних світлин на яких вони зображені разом з донькою. В судовому засідання третя особа ОСОБА_3 надала пояснення з яких вбачається, що більшість подій фото яких надані суду мали місце до переїзду третьої особи до батька. Крім того факт спілкування доньки з матір`ю не заперечується ні позивачем ні третьою особою, проте таке спілкування не свідчить про спільне проживання з відповідачем.

Щодо витрат по утриманню доньки сторонами, судом встановлено, що і мати і батько витрачають кошти на утримання доньки. Вказана обставина не заперечується сторонами.

Відповідач надала суду копії квитанцій на підтвердження факту витрачання нею коштів на потреби своєї доньки. Проте відповідач не надала суду доказів того, що усі суми отриманих аліментів з жовтня 2020 року (з моменту коли донька почала жити разом з батьком), нею були витрачені в інтересах дитина. Жодних розрахунків суду не надано.

Так само суду не надано доказів (відповідних розрахунків), що окрім аліментів відповідач щомісячно витрачає власні кошти на утримання доньки та в якому розмірі.

Також представник відповідача не надав суду доказів про наявність у позивача заборгованості по аліментних платежам, про яку повідомив суд в засіданні 31.05.2021 року.

Судом встановлено на підставі наданих позивачем чеків, що окрім сум аліментів, що стягувались з позивача у період з жовтня 2020 року, він витрачав додаткові кошти на потреби доньки ОСОБА_3 . Окрім того оскільки донька проживає з позивачем саме він несе витрати на її харчування, оплату комунальних послуг тощо.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно вимог ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком, а обставини на підставі яких були стягнуті аліменти, з моменту ухвалення рішення суду, яким стягнуті аліменти, змінились, витрати на утримання дитини несе батько ОСОБА_1 , суд вважає що найкращим інтересам дитини ОСОБА_3 відповідає звільнення її батька з яким вона спільно проживає від обов`язку по сплаті аліментів на користь матері, яка проживає окремо.

Враховуючи викладене суд вважає, що в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 має бути припинено.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 коштів отриманих нею у вигляді аліментних платежів за період з жовтня 2020 року по момент розгляду справи, в цій частині суд відмовляє у задоволені позову.

Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти та розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

В даному випадку позивач не є власником коштів про стягнення яких просить, так само як і відповідач є лише отримувачем, а не власником.

Враховуючи викладене правових підстав для стягнення вже сплачених аліментів з отримувача на користь платника суд не вбачає, оскільки в даному випадку власником коштів є дитина, а не батьки.

Керуючись ст.ст. 10-12, 81, 133, 141, 223, 263-265, ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Припинити з 31.05.2021 року стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2015 року в справі № 522/17055/15-ц.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текстрішення складений 09.06.2021 року.

Суддя