Справа № 385/472/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2021 року року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Ханас М.М.,

з участю секретаря судового засідання Хмельовської І.П.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач ОСОБА_1 є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є здоровим та працездатним, здійснює підприємницьку діяльність та матеріально забезпечений, у його власності перебуває дві квартири, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно її не надає.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

12.05.2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якій позов визнав частково та згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., що, на його думку, є достатнім для утримання дитини даного віку. Крім того, вказав, що на його утриманні перебуває ще дві неповнолітні дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Окрім цього він утримує свою матір - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є людиною похилого віку. Ствердив, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження її доводів щодо його спроможності сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтримав поданий ним відзив на позовну заяву, зазначив, що він не працевлаштований, тому згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., що, на його думку, є достатнім для утримання дитини даного віку. Крім того, вказав на те, що на його утриманні перебуває ще дві неповнолітні дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також матір похилого віку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши докази, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи сторони у справі з листопада 2018 року по листопад 2020 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.11.2019 року, актовий запис № 19 (а.с.4).

Згідно довідки № 1449 від 31.03.2021 року, виданої Гайворонською міською радою Кіровоградської області (а.с. 5), малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Положеннями статей 141, 180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить з 1 січня - 1921 гривню, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами вищезазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Оскільки сторони не можуть у добровільному порядку дійти згоди щодо утримання дитини, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем обов`язку щодо утримання дитини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на її утримання.

Разом з тим, можливість для відповідача сплачувати аліменти в розмірі 3 000 грн. позивачем не доведена. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених у позовній заяві тверджень позивачки.

Згідно ч. 1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач офіційно не працює, не має постійного доходу, однак згідний сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн., що на його думку, є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до вимог ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує вік та стан здоров`я дитини, потреби на її утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований, перебування на його утриманні інших осіб, те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, часткове визнання відповідачем позову та обґрунтування цього, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, керуючись принципами розумності, рівності та справедливості, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 06.04.2021 року та в порядку ч.1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ураховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 908 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 81, 89, 133, 141, 263, 265, ЦПК України, ст. ст. 180-184 Сімейного кодексу України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з 06.04.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в дохід держави 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. М. Ханас

Дата документу 10.06.2021