Справа №295/1916/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої - судді Семенцової Л.М.,

за участі секретаря - Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних нарахувань за невиконання грошового зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 17.12.2012 року між ним та ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, внаслідок яого відбулося відступлення прав вимоги в тому числі за укладеним між банком та відповідачем кредитним договором № Ф-1 з подальшим внесенням до нього змін та доповнень щодо надання відповідачу в кредит 170000,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області з відповідача було стягнуто 139330,22 грн. заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свох зобов`язань загальний розмір його заборгованості перед позивачем за ст. 625 ЦК України становить 189184,33 грн., яка складається з: 37948,19 грн. -5 % на суму заборгованості за тілом кредиту згідно рішення суду; 4540,24 грн. - 3 % на суму заборгованості за відсотками; 271,86 грн. - 3 % на суму заборгованості за пенею; 146242,04 грн. - інфляційні втрати на суму згідно рішення суду. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 189184,33 грн. та витрати зі сплати судового збору.

Відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, зазначивши про те, що відповідно до постанови приватного виконавця від 28.10.2021 року № ВП 60549274 він у повному обсязі виконав рішення Апеляційного суду Житомирської області від 15.02.2016 року в справі № 295/6656/14-ц, а відтак право позивача на стягення з нього заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України обмежене періодом з 17.02.2018 року по 28.10.2020 року. Окрім того, позивач некоректно зробив розрахунок інфляційних втрат, не врахувавши періоди з інфляцією нижче 100 %, де результат обчислення повинен бути з від`ємним значенням, а не «0», що суттєво впливає на пісумкове значення розрахунку заборгованості. У розрахунках позивачем застосовано «5 %» замість «3 %» згідно ст. 625 ЦК України. Також просить застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог. До відзиву відповідачем долучено розрахунок заборгованості за період з 17.02.2018 року по 28.10.2020 року, згідно якого заборгованість за ст. 625 ЦК Украни становить: 9309,16 грн. - 3 % на суму заборгованості за тілом кредиту; 1851,37 грн. - 3 % на суму заборгованості за відсотками; 111,15 грн. - 3 % на суму заборгованості за пенею; 19637,44 грн. - інфляційні втрати, що в загальному складає 30909,12 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказавши про підтримання вимог позову.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у поданій до суду заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, вирішити спір з урахуванням наданого ним відзиву на позовну заяву та відмовити в задоволенні позову.

Частиною ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.01.2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та позивачем укладено кредитний договір № Ф-1, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 170000,00 грн. та зобов`язався повернути його і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором. У додатку до договору № 1 відступлення прав вимоги зазначені кредитні договори, за якими передано ТОВ «Кредитні ініціативи» право грошової вимоги до боржників, серед яких значиться кредитний договір № Ф-1, боржником за яким є відповідач.

У справі № 295/6656/14-ц рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15.02.2016 року змінено рішення Богунського районного суду міста Житомира від 17.04.2015 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № Ф-1 від 04.01.2008 року станом на 25.03.2014 року в розмірі 139330,22 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 114986,30 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 22971,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 1372,92 грн., а також судових витрат у сумі 1393,30 грн.

Через невиконання відповідачем належним чином свох зобов`язань позивачем нараховано за період з 25.03.2014 року по 29.10.2020 року заборгованість за ст. 625 ЦК України в сумі 189184,33 грн., яка складається з: 37948,19 грн. - 5 % на суму заборгованості за тілом кредиту згідно рішення суду; 4540,24 грн. - 3 % на суму заборгованості за відсотками; 271,86 грн. - 3 % на суму заборгованості за пенею; 146242,04 грн. - інфляційні втрати на суму згідно рішення суду, що вбачається з розрахунку заборгованості.

Приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. винесено постанову від 28.10.2020 року про закінчення виконавчого провадження № 60549274 з виконання виконавчого листа № 295/6656/14-ц, виданого 03.03.2016 року Богунським районним судом міста Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 114986,30 грн. та судових витрати, у зв`язку з фактичним виконанням виконавчого документу.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року в справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року в справі № 912/1120/16.

Як визначено ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

У постанові від 08.11.2019 року в справі № 127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з ухваленням у 2009 році рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитор має право на отримання сум, передбачених у ст. 625 ЦК, за увесь час прострочення. При цьому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Так як відповідач порушував виконання грошових зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, та фактичне виконання рішення суду про стягнення заборгованості відбулося 28.10.2020 року, тому він має нести цивільно-правову відповідальність у вигляді встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦК України.

Поряд із тим, матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до суду з даним позовом 10.02.2021 року щодо заборгованості за період із 25.03.2014 року по 29.10.2020 року, пропустивши строк позовної давності щодо вимог за період з 25.03.2014 року по 09.02.2018 року. Тому за заявою відповідача суд застосовує до позовних вимог щодо суми заборгованості за вказаний період строк позовної давності та відмовляє в задоволенні позову в цій частині в зв`язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності при зверненні до суду з позовом.

З огляду на те, що відповідачем було допущено порушення своїх зобов`язань, визначених умовами кредитного договору, чим були порушені права позивача, суд задовольняє вимоги позову в частині стягнення заборгованості за період з 10.02.2018 року по 27.10.2020 року в сумі 30886,81 грн., що складається з: 11249,37 грн. - 3 % річних на суму заборгованості за тілом кредиту, відсотками та пенею; 19637,44 грн. - інфляційних нарахувань, що здебільшого співпадає з сумами, які містяться наданому відповідачем розрахунку.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, сплачений позивачем, що підтверджено документально.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 261, 267, 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 11249,37 грн. - три проценти річних, 19637,44 грн. інфляційних нарахувань та 2102,00 грн. судового збору, а всього 32988,81 грн. (тридцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят вісім гривень вісімдесят одна копійка).

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21, , п/р НОМЕР_1 в АТ «Альфа-Банк», МФО 300346).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Суддя Л.М. Семенцова