Справа № 562/1130/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" червня 2021 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М.

при секретарі Берун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Здолбунівського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

Покликаючись на відмову нотаріуса видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки у правовстановлюючому документі на земельну ділянку не вказана частка, яка належала спадкодавцю, позивач ОСОБА_1 у поданій до позовній заяві просить визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві приватної спільної сумісної власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,003 га, 0,03 га, 1,34 га та 0,13 га, які розташовані на території Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, кадастрові номери яких відповідно :01:002:0406, :01:002:0193, :20:001:0072, :03:001:0232, становила 1/2.

У поданій до суду заяві позивач позов підтримує та просить його розглянути за її відсутності.

У поданій до суду заяві відповідач позов визнає, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності .

Сторонам відомі наслідки відповідних процесуальних дій, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України, просять справу слухати у їх відсутність.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів)..

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на спадкове майно, серед якого земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,003 га, 0,03 га, 1,34 га та 0,13 га, які розташовані на території Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, кадастрові номери яких відповідно :01:002:0406, :01:002:0193, :20:001:0072, :03:001:0232,.

Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №897156, серії ЯЖ №897158, серії ЯЖ №897159 та серії ЯЖ №897157 земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які успадкували вказані земельні ділянки (пай) в рівних долях.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Спадкоємцем після її смерті є її син - відповідач по справі ОСОБА_2 .

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до вимогст.1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зст.1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1ст.1225 ЦК Україниправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.ч.1,2ст.1226 ЦК Україничастка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1ст.368 ЦК України). Відповідно до ч.1, 2ст.370 ЦК Україниспіввласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. «г» ч.1ст.81 ЗК Українигромадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.86 ЗК Україниземельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.4 та ч.5ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Ч.1ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Зі змісту п.5постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 рокувбачається, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.10, 23постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»згідност.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави вважати, що в разі смерті співвласника майна, що перебуває в спільній сумісній власності, частки кожного з співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. З огляду на викладене, способом захисту прав позивача буде визначення частки померлої матері у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що дасть можливість отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на належну спадкодавцю земельну ділянку.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку - задоволити

Визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві приватної спільної сумісної власності на земельні ділянки, цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства площею 0,003 га, 0,03 га, 1,34 га та 0,13 га, які розташовані на території Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, кадастрові номери яких відповідно :01:002:0406, :01:002:0193, :20:001:0072, :03:001:0232 становила 1/2, і частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві приватної спільної сумісної власності на земельні ділянки, цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства площею 0,003 га, 0,03 га, 1,34 га та 0,13 га, які розташовані на території Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, кадастрові номери яких відповідно :01:002:0406, :01:002:0193, :20:001:0072, :03:001:0232 становила 1/2.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому рішення суду не була вручена у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя