Єдиний унікальний номер 725/6904/21
Номер провадження 2/725/1197/21
16.12.2021 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці
головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.
при секретарі Попадюк Б.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «ОТП Банк» (вул.Доброго,7 м.Чернівці), треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (проспект Петра Григоренка,15 м.Київ), приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович(вул.Міцкевича,2 оф.22 м.Чернівці) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом.
Посилалась на те, що 20.03.2017 нею підписано заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №395/980/011460031/17, у зв`язку із чим їй було видано кредитну карту із встановленим кредитним лімітом в розмірі 10 000грн.
За період користування кредитними коштами вона жодного разу не допустила прострочення платежу за кредитом.
У січні 2021 року невідомі особи шахрайським способом зняли з її кредитної картки кошти у розмірі 32 532грн., про що нею відразу було подано до Банку заяву про спірну трансакцію та до Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.06.2021 відкрито провадження у справі за її позовом до АТ «ОТП Банк» про стягнення безпідставно списаних коштів.
Таким чином, Банку було достеменно відомо про те, що наявна заборгованість за кредитним договором не є безспірною.
Однак, незважаючи на це, АТ «ОТП Банк» звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису.
За таких обставин, вважає, що нотаріусом вчинено виконавчий напис з грубим порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим він не підлягає виконанню.
Розгляд справи відбувався у відсутність сторін та третіх осіб.
Представник позивача адвокат Бабічук А.С. просила розгляд справи провести у її відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити. У разі неявки відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача АТ «ОТП Банк» в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином неодноразово був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подав.
Треті особи -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. не повідомили суду причини своєї неявки. Заперечень на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подали.
Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивачки не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення.
Оскільки в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Так, судом встановлено, що 20.03.2017 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання останньою заяви-анкети про надання банківських послуг №395/980/011460031/17. У зв`язку із цим, позивачці було видано кредитну карту із встановленим кредитним лімітом в розмірі 10 000грн. (а.с.3).
Як вбачається із повідомлення АТ «ОТП Банк», 31.07.2021 ОСОБА_1 було повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором у розмірі 38 812,60грн. та необхідність її сплати. Попереджено, що у разі невиконання зазначеної вище вимоги, Банком будуть застосовані заходи примусового позасудового стягнення заборгованості, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі та відкриття, на його підставі, виконавчого провадження (а.с.14).
Позивачка ОСОБА_1 повідомленням від 05.08.2021 висловила свою незгоду щодо вчинення виконавчого напису. Зазначила про те, що заборгованість за кредитним договором №395/980/011460031/17 від 20.03.2017 не є безспірною та вказала на обставини виникнення заборгованості та її оскарження (а.с.17,18).
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису на підставі Кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові №137/1666/16-ц від 27.03.2019, для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, заборгованість за кредитним договором №395/980/011460031/17 від 20.03.2017 не була безспірною. При цьому суд виходить із наступного:
Так, 12.01.2017 ОСОБА_1 звернулася до АТ «ОТП Банк» із заявою про спірну трансакцію за кредитним договором №395/980/011460031/17 від 20.03.2017. Повідомила, що вказана транзакція є шахрайською та просила заблокувати карту. Крім того, між ними велося листування щодо вказаних подій (а.с.4).
Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.06.2021 відкрито провадження у цивільній справі (725/3245/21) за позовом ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» про стягнення безпідставно списаних коштів та на час вчинення виконавчого напису розгляд справи не був завершений (а.с.22).
Вказані вище обставини свідчить про те, що між сторонами існував спір щодо виниклої заборгованості за кредитним договором №395/980/011460031/17, про що АТ «ОТП Банк» було достеменно відомо.
За таких обставин, враховуючи вказані вимоги закону та усталену судову практику, суд приходить до висновку, що надані Банком нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не підтверджували безспірність заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, у зв`язку із чим виконавчий напис, вчинений 10.08.2021 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бригідою В.О. слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду.
Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Так, ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Так, адвокатом Бабічук А.С. на підтвердження надання ним послуг ОСОБА_1 та їх оплату подано суду договір про надання правничої допомоги від 16.09.2020, додаткову угоду №2 від 28.10.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунок виконаних робіт за надання правничої допомоги.
Як вбачається із розрахунку виконаних робіт за надання правничої допомоги, адвокатом Бабічук А.С. надано ОСОБА_1 правничу допомогу (визначення правової позиції щодо оскарження виконавчого напису, підготовка позовної заяви, її оформлення та оформлення додатків до неї, підготовка та участь у судових засіданнях). Загальна вартість фактичних витрат пов`язаних з розглядом справи становить 7800грн.
Факт сплати ОСОБА_1 вказаних послуг адвокату Бабічук А.С. підтверджується прибутковим касовим ордером та рахунком на суму 7800грн.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України).
Таким чином, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 1362грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7800грн.
На підставі вище викладеного та керуючись ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України,ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич