№ 207/1359/20
№ 2/207/484/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Онищенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 вересня 2016 року, водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем «КРАЗ 256». д.н.з. НОМЕР_1 на 195 км. 350 м. автодороги Р07 Чугуїв-Мілове у с. Підгорівка Старобільського району Луганської області, тягнучи на жорсткому зчепленні транспортний засіб «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz 1114», д.н.з. НОМЕР_3 який належить ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам нанесені механічні пошкодження.
Ухвалою суду від 02.07.2020 року позовну заяву призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідач під час судового розгляду позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позовні вимоги він не визнає на його думку докази додані позивачем до позову є неналежними, недопустимими та недостовірними. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності та подав позов до неналежного відповідача, оскільки власником транспортного засобу, на якому було скоєно дорожньо-транспортну пригоду є військова частина, таким чином спричинену шкоду в результаті ДТП повинна сплачувати військова частина.
03.11.2020 року на адресу суду надійшли пояснення до відзиву на позовну заяву з яких вбачається, що на думку позивача заявлені вимоги узгоджуються з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини між сторонами спору, оскільки спірні правовідносини, які виникли в даному випадку між сторонами регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначили, що страховик вправі з`ясувати причини та обставини страхового випадку, проте не наділені правом визнавати особу винною у спричиненні шкоди. Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених Законом. В МТСБУ, не підтверджується, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , була забезпечена договором ОСЦПВВНТЗ. Крім того виплати ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сплати по платіжним дорученням № 209 рв від 12.05.2017 року та 08.08.2017 року за № 1236094 здійснювали шляхом електронної системи «Клієнт банк», тому відмітки на які посилається відповідач відсутні. Щодо строку позовної давності пояснили наступне, на їх думку оскільки платіжні доручення були від 12.05.2017 року 08.08.2017 року то з того часу почався відлік позовної давності.
Суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи та дослідивши докази по справі, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи платіжні доручення про відшкодування матеріально шкоди від 12.05.2017 року та 08.08.2017 року, позовна заява подана до суду 03.06.2020 року у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що строк позовної давності не пропущено.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом було встановлено, що 17 вересня 2016 року, водій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «КРАЗ 256». д.н.з. НОМЕР_1 на 195 км. 350 м. автодороги Р07 Чугуїв-Мілове у с. Підгорівка Старобільського району Луганської області, тягнучи на жорсткому зчепленні транспортний засіб «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Mersedes-Benz 1114», д.н.з. НОМЕР_3 який належить ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам нанесені механічні пошкодження.
Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 26.10.2016 року ОСОБА_1 був визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 гривень.
Згідно відмітки на постанові від 26.10.2016 року штраф сплачено, згідно квитанції № 11 від 26.10.2021 року у розмірі 340,00 гривень та судовий збір згідно квитанції № 31 від 26.10.2021 року у розмірі 275,60 грн.
Згідно висновку № 209/17-03 від 23.03.2017 року розмір матеріальної шкоди що було спричинено автомобілю Mercedes-Benz 1114D, в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, склав: У (в т.ч. запчастини в ПДФ) = 55 218,47 грн. У (в т.ч. запчастини без ПДФ ) = 48 440,39 грн.
Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.
Відповідно до пп. а) п. 41.1.ст. 41 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.
Згідно ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення дорожньо-транспортної не була застрахована, потерпіла особа звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповідно до норм ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі наказу № 7302 від 07.08.217 року потерпілій були виплачені грошові кошти у розмірі 49 209,39 гривень за шкоду, заподіяну в наслідок ДТП, що підтверджується платіжними дорученнями № 209рв від 12.05.2017 року та № 1236094 від 08.08.2017 року.
Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
Частиною першою ст.1166ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною другою статті ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як вбачається з матеріалів справи постановою Старобільського районного суду Луганської області від 26.10.2016 року ОСОБА_1 був визнаний винний у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340, 00 гривень. Постанова набрала законної сили. На підставі чого суд розбить висновок, що вина ОСОБА_1 доведена.
Згідно зі ст.1188ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або, громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).Тобто, МТСБУ відповідно до закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Доводи відповідача про те, що на момент вчинення ним ДТП він перебував на контрактній службі у військовій частині і фактично не є власником транспортного засобу, тому не повинен сплачувати спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду, суд до уваги не бере оскільки постановою суду від 26.10.2016 року, саме відповідач ОСОБА_1 був визнаний виним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди.
Таким чином, враховуючи то факт, що постановою було визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке спричинило матеріальну шкоду, а МТСБУ було сплачено суму спричиненої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди.Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1ст. 38 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, на користь МТСБУ в порядку регресу сплачену суму стахового відшкодування в розмірі 49 209 грн. та 39 копійок та судові витрати у розмірі 2 102 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного та керуючись 6-13,18,19,71-79,89,141,259,263,264,265,268,273,280-282,284354,355 ЦПК України, ст.11 ЦК України, ст.22,38,41 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суддя, -
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (, НОМЕР_5 в АТ Укрексімбанк м. Києва) кошти в розмірі понесених витрат в сумі 49 209 (сорок дев`ять тисяч двісті дев`ять) гривні 39 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.К. Подобєд