Справа № 444/1247/21
Провадження № 2/444/669/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ПОВНЕ)

09 грудня 2021 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Мацієвської А.І.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи, такою що втратила право користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідачаОСОБА_2 , у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що будинок за вказаною адресою належить їй на праві особистої власності в порядку спадкування після смерті її діда. В даному житловому будинку крім неї значиться зареєстрованим відповідач та її двоє дітей.

05.11.2015 року вона розірвала шлюб з відповідачем за рішенням Жовківського районного суду Львівської області (справа №444/2326/15-ц) та після розірвання шлюбу відповідач проживав в будинку, однак вчиняв сварки бійки, внаслідок чого вона була змушена звертатися в правоохоронні органи, а надалі поїхав в невідомому напрямку і з жовтня 2019 року в будинку не проживає та вивіз свої речі.

Крім того, позивач зазначає, що вона як власник будинку, не може розпоряджатися своїм майном. А тому вона із даним позовом звернулася до суду та просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 03.08.2021 року (арк. спр. 25-26).

03.08.2021 року підготовче судове засідання у справі відкладено за клопотанням відповідача ОСОБА_2 на 06.09.2021 року о 11 год. 00 хв. (арк. спр. 36-37).

06.09.2021 року відповідачем ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні подано відзив на позовну заяву (арк. спр. 44-45), відкладено підготовче судове засідання на 30.09.2021 року у зв`язку з наданням відповідачу можливості укласти договір на представництво його інтересів з адвокатом.

20.09.2021 року позивачкою ОСОБА_1 подано відповідь на відзив (арк. спр. 60-63).

30.09.2021 року підготовче судове засідання відкладено за заявою відповідача ОСОБА_2 на 09.11.2021 року (арк. спр. 64-67).

09.11.2021 року в підготовчому судовому засіданні долучено до матеріалів справи диск із відеозаписом та аудіозаписом за заявою відповідача ОСОБА_2 . Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 09.12.2021 року о 14 год. 00 хв. (арк. спр. 73).

У поданому на позовну заяву відзиві відповідач ОСОБА_2 зазначає, що він з позовною заявою не погоджуюся, вважає її безпідставною, та такою що не підлягає до задоволення. Посилається на те, що з відповідачкою він одружився в 1989 році. В 2015 році їх шлюб було розірвано на підставі рішення Жовківського районного суду. В даному будинку він зареєстрований та проживав з 2001 року. За час його проживання в даному будинку, він особисто там збудував господарські будівлі та сарай за власні зароблені кошти. Крім того, за час спільного проживання вони з дружиною збудували житловий будинок в с. Боянець та будівлю магазину в с.Боянець, які його колишня дружина оформила на своє ім`я уже після розлучення, ввівши в оману нотаріуса щодо часу будівництва житлового будинку, подарувала даний будинок їхній доньці. Коли позивач вирішала всі питання з їх майном, перереєструвавши таке без нього на інших осіб, вона почала вчиняти сварки, виганяти його з дому. Під час однієї такої сварки він пішов до своїх батьків щоб їх провідати. Після цього, його позивач в спірний будинок не впустила, особисті речі, деякий одяг зібрала в мішок та поскладала на припаркований на подвір`ї вантажний автомобіль. Відповідач зазначає, що в нього є відеозапис як він забирає речі, який він долучив до матеріалів справи. Зазначає, що це позивач чинить йому перешкоди в користуванні житлом. Просить в задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначає, що факти, викладені відповідачем у відзиві на позов у абсолютній більшості не стосуються предмета даного цивільного позову, не відповідають дійсності. Посилається на те, що вона при поданні даної позовної заяви до суду надала копію витягу про реєстрацію права власності на спірний будинок АДРЕСА_1 , з якого чітко вбачається, що даний будинок складається з двох житлових кімнат, площею відповідно 22,8 кв.м. Загальна площа будинку становить 51.8 кв.м. Власником даного будинку є вона на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07.10.2020 року та ухвали суду. Рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер 56847160 від 27.02.2021 року. Так, відповідно до судового рішення Жовківського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року по цивільній справі № 444/1732/20 та копії ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року про виправлення описки, за нею визнано право власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , як спадкоємиці за законом після смерті її бабусі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Цей факт свідчить, що даний будинок належить саме їй на праві приватної власності і ніколи не був спільною сумісною власністю подружжя. Дане рішення вступило у законну силу і вона своєчасно зареєструвала своє право власності на даний будинок, як спадкоємиця за законом, яка прийняла спадщину. Відповідач невірно вказує у відзиві на позов про те, що " він за час його проживання у даному будинку особисто збудував господарські будівлі та сарай за власні зароблені кошти", оскільки це не відповідає дійсності, так, як власником будинку були дідусь та бабуся і жодних добудов до будинку відповідач не здійснював, не збільшував його площі. Посилання відповідача у відзиві на те, що він разом із нею збудував житловий будинок та приміщення магазину, жодного відношення до предмету спору не має, другий будинок будувався для сім`ї дочки і вона є його власницею, спір щодо нового будинку відсутній. Згідно із рішенням від 05 листопада 2015 року Жовківського районного суду Львівської області її шлюб з відповідачем було розірвано. Рішення не оскаржував відповідач і воно вступило у законну силу. Вона неодноразово зверталася в орган и (тоді ще)міліції з заявами про вчинення відповідачем щодо неї насильства, побоїв, але з будинку вона його не виганяла. Він сам добровільно залишив будинок ще в жовтні 2019 року і з цього часу жодного дня у будинку не проживав. Відповідач сам в відзиві на позов вказує, що "під час однієї такої сварки я пішов до своїх батьків, щоб їх провідати." Починаючи з жовтня 2019 року, до сьогоднішнього дня відповідач жодного разу не звертався з заявами чи скаргами до органів поліції, що йому чиняться перешкоди у користуванні житлом, не подавав і позову до суду про його вселення, що свідчить про те, що він добровільно залишив належний їй на праві власності будинок і має де проживати, оскільки він проживає у будинку своєї матері, де і був зареєстрованим до 2001 року. Коли відповідач пішов проживати до будинку своєї матері, то він забрав всі свої особисті речі, одяг, взуття, альбоми, документи та також особисто забрав придбаний ними за час шлюбу вантажний автомобіль "ГАЗ -53" та легковий автомобіль "Вольцваген", якими і на даний час продовжує користуватися. Також відповідач забрав весь інструмент, який був вартісний та який нами було придбано під час шлюбу за спільні кошти, тому вона вважає, що майно вони розділили добровільно, але це не є предметом спору по даній справі. Позивач стверджує, що вона є власником даного будинку і вправі володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд і відповідач, як колишній член її сім"ї, її колишній чоловік, не проживаючи в будинку протягом більше року, а фактично майже два роки, вважає, давно втратив право на користування житловим приміщенням в даному будинку, він не приймає жодної участі в утриманні будинку у належному санітарно-технічному стані, не приймає участі в оплаті за житлово-комунальні послуги, без поважної на те причини не проживає у будинку понад встановлений вимогами ст.405 ЦК України строк, а тому просить її позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Мацієвська А.І. пояснила, що шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано в 2015 року, а з жовтня 2019 року відповідач пішов із будинку і не проживає в ньому, що також підтверджується поданими до позовної заяви актами. Зазначила, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з двох житлових кімнат, житловою площею 22,8 кв.м. Даний будинок ніколи не був спільною сумісною власністю подружжя, цей будинок успадкувала позивач після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07 жовтня 2020 року в цивільній справі № 444/1732/20 та копією ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 23 грудня 2020 року про виправлення описки, за нею визнано право власності на даний житловий будинок по АДРЕСА_1 , як спадкоємиці за законом після смерті її бабусі - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач більше ніж 1,5 року не проживає в цьому будинку, є колишнім чоловіком позивачки, так як шлюб між ними розірвано в 2015 році. Представник позивачки адвокат Мацієвська А.І. стверджує, що відповідач не бере участі в утриманні майна, не платить комунальні послуги, не є власником майна, а тому, враховуючи норми ст. ст. 317, 405 ЦК України, а також ст. 72 ЖК України, просить позов задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що відповідач забрав машину «ГАЗ-53» та «Вольксфаген», інструменти, вона склала йому одяг і він пішов сам пішов з дому. З жовтня 2019 року він в будинку за АДРЕСА_2 не проживає. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечив, та пояснив, що він їздив на вантажній машині, а тому не вживав спиртних напоїв. Вважає, що твердження позивачки про те, що він добровільно пішов з дому, не відповідає дійсності, оскільки, коли він вийшов на двір, позивачка закрила за ним двері і він не мав куди піти, а тому він взяв ключі від легкової машини і поїхав до своєї матері в с. Туринка, Жовківського району, Львівської області. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що з жовтня 2019 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає в своєї матері за адресою: АДРЕСА_3 , але через те, що його прогнала позивачка. Стверджує, в спірному будинку робив ремонт, також будував інший будинок в с. Боянець. Зазначив, що забрав машини «ГАЗ-53» та «Вольксфаген». Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 82 ЦПК визначає підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 246255688 від 27.02.2021 року про право власності на нерухоме майно. Підстава для державної реєстрації: рішення суду, справа №444/1732/20, серія та номер: б/н, виданий 07.10.2020, видавник: Жовківський районний суд Львівської області, ухвала суду справа №444/1732/20, серія та номер: б/н, виданий 23.12.2020, видавник Жовківський районний суд Львівської області (арк. спр. 7).

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 07.10.2020 року з урахуванням ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 23.12.2020 року у справі №444/1732/20 позов ОСОБА_1 до Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Головач Орислава Романівна про визнання права власності на нерухоме майно задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на середню земельну частку (пай) на території Туринківської сільської ради розміром 2.63 умовних кадастрових гектарів (арк.спр.52-54).

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05.11.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 07.10.1989 року в Боянецькій сільській раді Жовківського району Львівської області, актовий запис №14 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 24.11.2015 року (арк. спр. 8).

Згідно з Актом комісії від 01.12.2020 року проведено обстеження домогосподарства ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . При обстеженні виявлено, що в будинку АДРЕСА_1 , зареєстровано 5 чоловік, а саме: ОСОБА_1 , голова домогосподарства, 1968 р.н., ОСОБА_4 , син, 1994 р.н., ОСОБА_5 , дочка, 1993 р.н., ОСОБА_6 , онука, 2014 р.н., а ОСОБА_2 , 1968 р.н., зі слів ОСОБА_1 , за даною адресою не проживає більше року (арк.спр. 9).

Згідно з Актом комісії від 04.02.2021 року проведено обстеження домогосподарства ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . При обстеженні виявлено, що в будинку АДРЕСА_1 , зареєстровано 5 чоловік, а саме: ОСОБА_1 , голова домогосподарства, 1968 р.н., ОСОБА_4 , син, 1994 р.н., ОСОБА_5 , дочка, 1993 р.н., ОСОБА_6 , онука, 2014 р.н., а ОСОБА_2 , 1968 р.н., зі слів ОСОБА_1 , за даною адресою не проживає більше півтора року (арк.спр.10).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 09.06.2021 року та копії будинкової книги домогосподарства, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 23.07.2001 року по теперішній час (арк.спр.14, 24).

Із поданого до позовної заяви листа від 06.10.2015 року, який адресований ОСОБА_1 Жовківським районним відділом ГУ МВС України у Львівській області, встановлено, що громадянину ОСОБА_2 винесено офіційне попередження про недопустимість учинення насильства в сім`ї (арк. спр. 16).

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з статтею 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яких шляхом, який власник вважає прийнятним.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що членисім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим будинком.

Відповідач у судовому засіданні посилався на те, що поважними причинами відсутності його за зареєстрованою адресою є конфлікт з позивачкою.

В судовому засіданні було відтворено відеозаписи та прослухано звукозапис розмови, які записані на CD диску, який надано відповідачем в підготовчомусудовому засіданні.

Надані відповідачем відеозаписи (три файли) відтворюють наявність певних речей, деталей, що знято за світлового дня, однак, такі відеозаписи не є належним, достовірним та допустимим доказом на підтвердження посилань відповідача, що такі речі та одяг зібрала йому позивачка ОСОБА_1 , а він добровільно не покидав житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Із наявного на диску звукозапису встановлено, що на такому є два чоловічі голоси (як стверджує відповідач це його голос і голос його сина). Суд не дає оцінку змісту відтвореного звукозапису, оскільки представлений на диску звукозапис, не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 77, ст. 78 ЦПК України, так як з даного звукозапису не встановлюється чиї саме голоси на них чути, і кому саме належать ці голоси, тобто не підтверджується автентичність таких звукозаписів. А тому, суд не бере даний доказ до уваги.

Суд враховує пояснення відповідача ОСОБА_2 , який підтвердив, що з жовтня 2019 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає в будинку своєї матері за адресою: с. Туринка, Жовківського району, Львівської області. Належних та допустимих доказів про те, що позивачка чинила перешкоди в проживанні відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачем суду не надано.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом 21.04.2021 року (арк. спр. 2), в судовому засіданні позивач підтвердила викладені в позовній заяві обставини про те, що відповідач ОСОБА_2 з жовтня 2019 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується відповідними актами від 01.12.2020 року та від 04.02.2021 року.

Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05.11.2015 року, яке набрало законної сили 24.11.2015 року.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 відсутній за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , і не проживає в цьому житлі, оскільки проживає в будинку матері за адресою: с. Туринка, Жовківського району, Львівської області, в судовому засіданні не встановлено домовленості між ним і власником житла щодо порядку користування будинком, суд дійшов висновку про те, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у будинку, власником якого є ОСОБА_1 , перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує права позивачки, як власника майна, а тому позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме - житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп., а тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 908 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачкою при поданні позову до суду судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 .

Повне рішення суду складено 20.12.2021 року.

Суддя: Олещук М. М.