УХВАЛА

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 466/8921/20

провадження № 61-20497ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не було належним чином зазначено підстави касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Таким чином, вищевказана норма передбачає, що скаржнику, викладаючи обґрунтування підстави касаційного оскарження, необхідно зазначати норму права, із застосування якої він не погоджується та з приводу застосування якої у подібних правовідносинах Верховним Судом надавалися правові висновки, які не були враховані судами попередніх інстанцій.

Скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду, які на його думку не були враховані апеляційним судом, водночас не вказує, із застосуванням яких(ої) норм(и) права не погоджується.

Суд касаційної інстанції в свою чергу за результатами касаційного перегляду судових рішень надає оцінку щодо застосування саме цієї норми права судами попередніх інстанцій, а також правовий висновок щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах.

Для усунення вказаного недоліку скаржнику слід надати виправлену касаційну скаргу, в якій зазначити підстави касаційного оскарження з урахуванням вимог цієї ухвали.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та на підставі вимог статей 185, 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку на усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш