Справа № 755/2808/21
Провадження № 2/755/2090/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бондар С.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Костяк Наталія Федорівна, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує тим, що після смерті її батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру

АДРЕСА_1 , Ѕ частина якої належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та Ѕ частина - на підставі свідоцтва про право власності на житло. Вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 на підставі складеного ним заповіту. 28 грудня

2020 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину спадкової квартири, яка належала її батькові на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу Ѕ частину квартири, нотаріусом їй відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів на майно, а саме оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру в цій частині.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

31 березня 2021 року відповідач - Київська міська рада, подала відзив на позов, в якому зазначила, що просить суд ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Також даною ухвалою витребувано у Приватного нотаріус Київського міського нотаріального округу Костяк Н.Ф. належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

02 червня 2021 року від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Костяк Н.Ф. надійшли матеріали спадкової справи, що витребовувалась ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року.

15 червня 2021 року від представника позивача - ОСОБА_3 , надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер у місті Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із заповітом від 06 серпня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Берестовою І.О., зареєстрованим в реєстрі за № 1749,

ОСОБА_2 на випадок своєї смерті належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_1 .

Заповіт на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований.

З інформаційної довідки від 11 серпня 2020 року, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що Ѕ частина квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією 13 листопада 2001 року (розпорядження № 55-616) та зареєстрованого в Бюро 10 листопада 2001 року за реєстровим № 3935. Інша Ѕ частини квартири належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою 25 листопада 2006 року, реєстровий 44-2008, зареєстрованого в Бюро 16 січня 2007 року, за реєстровим № 3935.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 грудня 2020 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костяк Н.Ф. та зареєстрованого в реєстрі № 491, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину на

1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом

від 25 листопада 2006 року, виданого державним нотаріусом Шістнадцятою Київської державної нотаріальної контори Дорофеєвою Т.М. та зареєстрованого в реєстрі № 4-2008. Право власності на вказану частку квартири підлягає державній реєстрації.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Костяк Н.Ф. від 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки спадкоємцем не надано свідоцтва про право власності на житло, яке б підтверджувало право власності спадкодавця на Ѕ частину даної квартири.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої, третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з підпунктами 4.14, 4.15, 4.18 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З матеріалів спадкової справи № 1/2020, виданої на ім`я померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 у строк встановлений статтею 1270 ЦК України, звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Костяк Н.Ф. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька - ОСОБА_2 . У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріусом їй було відмовлено, оскільки нею не надано правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на належну йому Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією 13 листопада 2001 року (розпорядження № 55-616) та зареєстрованого в Бюро 10 листопада 2001 року за реєстровим № 3935.

Також з матеріалів спадкової справи встановлено, що Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація у своїй відповіді від 20 лютого 2020 року № 113/8368/43/2 відмовила у видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло, посилаючись на пункт 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України

від 16 грудня 2009 року № 396, згідно із яким у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), жилі приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат. Оскільки ОСОБА_2 , який був власником 1/2 частки вищезазначеної квартири помер, орган приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації немає правових підстав для оформлення та видачі дубліката свідоцтва про право власності на зазначену квартиру.

За нормою частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зз статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Честиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно, тобто заміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язком, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзац 3 частини другої статті 331 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право на нерухоме майно, які підлягають державні реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положеннями пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня

2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам розяснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих доказів встановлено, що спадкодавець за життя залишив заповіт, яким розпорядився належним йому майном на випадок смерті на користь своєї дочки - ОСОБА_1 , якій заповідав квартиру АДРЕСА_1 . Позивач є спадкоємцем за заповітом, у визначений законом строк звернулася за прийняттям спадщини до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом.

На Ѕ частину вказаної квартири позивач отримала свідоцтво про право на спадщину та оформила свої спадкові права.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу Ѕ частину спірної квартири через відсутність правовстановлюючих документів, то позивач позбавлена можливості набуття права власності на вказану частину спадкового майна у позасудовому порядку. Право власності ОСОБА_2 на Ѕ частину спірного майна підтверджується матеріалами справи. Таким чином, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 15, 182, 331, 328, 328, 392, 1216, 1218, 1223, 1261-1265, 1296, 1297 ЦК України, статею 67 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого

2012 року за № 282/20595, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», статтями 12, 13, 81, 259, 263-265, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Костяк Наталії Федорівни, про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме: Дніпровський районний суд міста Києва.

Повне рішення суду виготовлено 18 червня 2021 року.

Суддя О.О. Хромова