Дата документу 17.11.2021
Справа № 334/2096/15-ц
Провадження № 4-с/334/7/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Ісакова Д.О.,

за участю секретаря - Прийменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжя скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя із скаргою на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, в якій зазначила, що поштовим відправленням № 0605 від 25.02.2020 року нею було отримано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. від 22.02.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61364800 на підставі виконавчого листа № 334/2096/15-ц, що виданий 08.09.2016 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в розмірі 100000,00 гривень.

Заявник вважає, що постанова відкриття виконавчого провадження від 22.02.2020 року № 61364800 винесена приватним виконавцем Мойсеєнко Д.П. з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому є такою, що не підлягає виконанню, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент набрання чинності виконавчого документу, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

За таких обставин, строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа № 334/2095/15-ц, що виданий 08.09.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя скінчився 27.09.2017 року.

Стягувач АТ «ПУМБ» у відповідності до ст. 433 ЦПК України не зверталося із заявою до суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Приватний виконавцем Мойсеєнко Д.П. до постанови від 22.02.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61364800 внесено завідомо недостовірну інформацію щодо адреси боржника. Зазначена адреса: АДРЕСА_1 , тоді як фактичне місце реєстрації та перебування боржника є АДРЕСА_2 .

З урахуванням викладеного, просить визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2020 року № 61364800.

09.04.2020 року приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. подала до суду відзив на скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, розгляд справи проводити без її участі.

Заявник в судове засідання н з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, довіреність, якою ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2 бути її представником закінчилась 27.09.2021 року.

Представник ПАТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що на виконання рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 08.09.2016 року у справі № 334/2096/15-ц за позовом АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 5109290 в розмірі 15780,93 доларів США та витрати по оплаті судового збору в розмірі 3411,22 гривень.

22.02.2020 року стягувач АТ «ПУМБ», у відповідності до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 334/2096/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що виконавчий документ пред`являється на виконання в межах суми стягнення, що дорівнює 100000,00 гривень. Також, у заяву стягувача зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання боржника: АДРЕСА_1 .

22.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61364800, в якому зазначено місце фактичного проживання боржника: АДРЕСА_1 , на підставі заяви стягувача. Також, 22.02.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Вказані постанови надіслані боржнику рекомендованим листом за адресою: м.Київ, вул. Велика Кільце, буд. 3. Разом з тим, поштове відправлення повернуто приватному виконавцю з відміткою пошти «інші причини».

28.02.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

В період з 22.02.2020 року по 30.05.220 року приватним виконавцем вчинялись виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа № 334/2096/15-ц, що підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження.

31.03.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі заяви стягувача АТ «ПУМБ» від 17.03.2020 року про повернення документу стягувану без виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Також, даною постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення, зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 31.03.2023 року, виконавче провадження завершено.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 2 статті 24 Закону, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 3 статті 26 Закону передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Аналізуючи зазначені положення та враховуючи, що згідно зі статтею 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад диспозитивності, а тому за вибором стягувача місце відкриття виконавчого провадження може бути місце фактичного проживання боржника.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону, визначено, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Разом з тим, з копії виконавчого листа, який наданий приватним виконавцем вбачається, що виконавчий лист № 334/2096/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором в сумі 15780,93 доларів США виданий стягувачу 08.09.2016 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 27.08.2017 року.

У розділі відмітки про виконання судового рішення або про повернення виконавчого листа із зазначенням причини повернення міститься запис державного виконавця Частюк В.О. : 27.11.16 ч.9 ст. 37 ЗУ «ПВП».

Ухвалою від 25.03.2021 року витребувано, за наявності від АТ «ПУМБ» належним чином засвідчену копію виконавчого листа № 334/2096/15, виданого 08.09.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя у цивільній справі № 334/2096/15-ц.

Ухвала отримана представником банку 17.05.2021 року та повторно 16.08.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Втім, ухвала суду залишена банком без виконання.

Примусове виконання судових рішень в Україні регулюється Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999р., який втратив чинність з 05.10.2016р. (далі Закон №606-XIV), та Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016р., який набрав чинності 05.10.2016р. (далі Закон №1404-VIII).

Згідно зі ст.19 Закону №606-XIV, який був чинний на момент першого пред`явлення виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження, державний виконавець відкриває виконавче провадження за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст.22 вказаного Закону, виконавчі документи, т.ч. видані судами, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Цей строк встановлюються з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ст.23 Закону №606-XIV, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно п.5, 7 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження»№1404-VIII,виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За умовами п.1 ч.4 ст.12 Закону №1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону №1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

З аналізу зазначених статей вбачається, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа на підставі заяви не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №727/1256/16-ц від 26.06.2018 року).

Відповідно до ст.447-449 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Оцінивши обставини справи та надані суду докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, проаналізувавши вимоги діючого законодавства, виходячи з того, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, яке є обов`язковим для виконання, і відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав та свобод людини, елементом справедливого судового розгляду, суд вважає дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 61364800 та прийняття до виконання вищевказаного виконавчого листа є неправомірними.

При цьому, суд виходить з того, що вказаний виконавчий лист вже перебував на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби та був повернутий державним виконавцем стягувачу 27.11.2016р. на підставі п. 9 ч.1 ст. 37 Закону Украъни «Про виконавче провадження».

В подальшому, виконавчий лист про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 був поданий стягувачем до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. з заявою про примусове виконання від 22.02.2020 року, тобто з пропуском передбаченого ст.12 Закону №1404-VIII строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа пропущений, стягувачем не надано доказів поновлення такого строку.

Отже, якщо строк на пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання стягувачем пропущений, то приватним виконавцем Мойсеєнко Д.П. неправомірно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61364800 від 22.02.2020 року, таким чином є підстав для визнання таких дій неправомірними.

Керуючись статтями: 4, 12, 13, 76, 81, 260-261, 354, 447-451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 61364800 від 22.02.2020 року.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діну Петрівну скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61364800.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ісаков Д.О.