Справа №222/469/21
Провадження №2/222/169/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Нікольське відділення поліції Волноваського відділу поліції головного управління Національної поліції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29.03.2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 28.11.2020 року собака відповідача, шляхом підкопу під огорожу, проник на її подвір`я та з`їв 19 курей. Матеріальну шкоду вона оцінює в 5000,00 грн та вона складається з вартості курки в розмірі 180,00 грн за шт., що становить 3420,00 грн (180 грн х19 шт.), вартості курячих яєць 3,50 грн за шт., що становить 1330,00 грн на місяць (3,50 грн х 19 шт. х 20 яєць/міс.), вартості корму для курей 4,00 грн за кг, що становить 3360,00 грн (7 кг/на день х 4,00 грн х 4 міс.). Крім того, зазначила, що вказаними подіями їй спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 5000,00 грн, оскільки вона втратила своїх курей, яких вирощувала та годувала, від яких мала намір отримати м`ясо та яйця для своєї родини, і що це не перший випадок, коли собака відповідача, втрутившись на її територію, поїдає її тварин.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 02.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи.

Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами.

21.04.2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому останній не визнаючи позов зазначив, що позивачка не довела наявність у неї курей в розмірі 19 шт., оскільки жодних слідів від них не має, не довела матеріальну, моральну шкоду, а тому її доводи ґрунтуються на припущеннях. Також зазначив, що дійсно мали місце випадки, коли його собака проникав на подвір`я позивачки та давив домашніх птахів, але позивачка надавала йому докази цього і він відшкодовував їй спричинену шкоду. На теперішній час собака тримається у вольєрі. Просив відмовити в позові.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач в судовому засідання позов вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України закріплено обов`язок кожної сторони довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини, які визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Як зазначалося, відповідач не визнав обставини спричинення матеріальної та моральної шкоди позивачці, а отже на позивачку покладається обов`язок їх довести.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до вимог п.п.8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого (мова йдеться про реальні збитки та упущену вигоду - ст.22 ЦК України); в) прямий причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов одночасно є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Позивачкою на підтвердження неправомірних дій відповідача належних та допустимих доказів, тобто таких, що містять інформацію щодо предмета доказування, таких що можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не надано.

Наявні в матеріалах справи листування з органами Національної поліції підтверджують факт звернення ОСОБА_1 з приводу виявлення відсутності 19 курей. Проте, ці листи не можуть вважатися доказами, в розумінні ст.77 ЦПК України, оскільки не підтверджують ані неправомірної поведінки саме відповідача, ані його вини, ані причинного зв`язку між протиправною поведінкою та спричиненою шкодою. Крім того, частина листувань, долучених позивачкою до позову, стосується подій, що відбувались раніше та не стосується предмета даного позову.

З приводу розміру матеріальної шкоди в 5000,00 грн, також слід зазначити, що він не доведений позивачкою допустимими доказами, якими можуть бути чеки про понесені витрати, довідки про вартість майна та інше, а розрахований нею самостійно виходячи із власної оцінки збитків.

За таких обставин позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд встановив наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.1167 ЦК України).

За ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України).

За приписами ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 18 Постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди.

Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи, що позивачкою не доведено обставин спричинення їй моральної шкоди неправомірними діями саме відповідача, бо в даному випадку, вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від завдання позивачці неправомірними діями відповідача матеріальної шкоди, наявність причинного зв`язку між завданням моральної шкоди та діями відповідача, позов в частині відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд відмовляє в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою в позові, в силу вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, понесені позивачкою судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.2, 12, 13, 78, 77, 81, 89, 259, 263-265, 268352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Нікольське відділення поліції Волноваського відділу поліції головного управління Національної поліції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 08.06.2021 року.

Суддя О. Є. Вайновська