У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2021 Справа №607/14439/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Дуди О.О.,

з участю секретаря Сагайдак М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа №607/14439/14-ц виданого Тернопільським міськрайонним судом 16.05.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 13.08.2011 року.

В обґрунтування вимог вказує, що Тернопільський міськрайонний суд виніс рішення від 19.01.2015 року у справі №607/14439/14-цпро стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 13.08.2011 року в сумі 16895,00доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 320401,31 грн.; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3204,02 грн. судового збору, сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду. Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.05.2017 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року залишено без змін. З метою виконання вказаного рішення, Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист від 16.05.2018 р. 18 травня 2021 р. сторони по справі уклали угоду про припинення договору позики від 13.08.2011 р. та прощення боргу.

На підставі наведеного, просить визнати виконавчий лист виданий Тернопільським міськрайонним судом 16.05.2018 р. у справі №№607/14439/14-ц таким, що не підлягає виконанню повністю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі.

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі.

Представник стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні відносно задоволення заяви не заперечила. Крім того вказала, що зобов`язання ОСОБА_1 за договором позики від 13.08.2011 року виконане.

Перевіривши наведені заявником та представником заявника доводи, викладені в заяві, проаналізувавши їх у сукупності з вивченими матеріалами справи, дослідивши зібрані в ній докази, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є підставною та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.1, 4 ст. 432 ЦПК України, суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що 19 січня 2015 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області вирішено: "Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 13.08.2011 року в сумі 16895,00доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 320401,31грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3204,02 грн. судового збору, сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду.".

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року вирішено: "Внести виправлення в рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.01.2015року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, зазначивши у резолютивній частині рішення "Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 13.08.2011 року в загальній сумі 320401,31грн.", замість "Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 13.08.2011 року в сумі 16895,00доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 320401,31грн.".

Ухвалою колегії судів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Вирішено: рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2015 року та ухвалу цього ж суду від 10 лютого 2015 року скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесених.

Ухвалою колегії судів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 травня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою колегії судів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії судів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2016 року залишено без змін.

В порядку виконання судового рішення, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 16.05.2018 року видано виконавчий лист. В даному виконавчому листі зазначено, що рішення суду набрало чинності 10 травня 2017 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 11 травня 2020 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2020 року у цій справі замінено стягувача ОСОБА_2 на ОСОБА_5 у цивільній справі №607/14439/14 з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.01.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором позики від 13.08.2011 року в сумі 320401,31грн. та 3204,02 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 року у цій справі, виправлено помилку у тексті виконавчого листа №607/14439/14, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 16 травня 2018 року, зазначивши дату набрання рішення законної сили "06 жовтня 2016 року", замість "10 травня 2017р." та строк пред`явлення виконавчого листа до виконання "07 жовтня 2019 року", замість "11 травня 2020р".

Відповідно вказаної ухвали суду від 15.02.2021 року, згідно ч.1, 2 ст.273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. З огляду на наведене, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 січня 2015 року набрало законної сили 06.10.2016 року, відтак, кінцевим терміном пред`явлення виконавчого листа до виконання є 07.10.2019 року.

Відповідно до розписки про повернення коштів від 18 травня 2021 р. ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області, 13.02.1998 року, РНКОПП НОМЕР_2 ) видав вказану розписку про те, що станом на день видачі даної розписка ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий 02.11.2002р. Тернопільським МВ УМВС, РНКОПП НОМЕР_4 ) повернув позичені кошти на підставі договору позики від 13.08.2011 р. та які стягнуто на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.01.2015 р. справа № 607/14439/14-ц в сумі 5700 доларів СІЛА (157 035 грн. за курсом НБУ на дату укладення даної угоди та відповідно повернення коштів). Даною розпискою констатує те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики від 13.08.2011 року перед ним виконав в повному обсязі. Будь-яких претензій майнового характеру станом на день складення розписки до ОСОБА_1 з його, ОСОБА_5 , сторони відсутні.

Відповідно до угоди про припинення договору позики грошей від 13.08.2011 року та прощення боргу укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відповідно до якої 1. ОСОБА_1 повернув ОСОБА_5 , грошові кошти, отримані на підставі договору позики грошей від 13.08.2011 та відповідно рішення суду про їх стягнення (рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.01.2015 у справі 607/14439/14-ц ) в сумі 5700 доларів СЩА (157 035 грн. за курсом НБУ на дату укладення даної угоди та відповідно повернення коштів). 2. Сторони домовились, що відповідно до ст. 605 ЦК України, ОСОБА_1 звільняється ОСОБА_5 від його обов`язку щодо повернення решти суми боргу в розмірі 9 800 (дев`ять тисяч вісімсот) доларів США та 152 500 (сто п`ятдесят дві тисячі п`ятсот) грн. та відповідно вказана сума боргу є прощеною та не підлягає поверненню. 3. Сторони погодили, що боргові зобов`язання ОСОБА_1 перед ОСОБА_5 вважаються такими, що виконані в повному обсязі. 4. Сторони дійшли згоди, що залишкова сума боргових зобов`язань ОСОБА_1 поверненню не підлягає, не може бути предметом вимоги в будь - який спосіб в майбутньому та відповідно передачі права вимоги на неї третім особам. 5. На виконання вимог п. 5 Договору позики грошей від 13.08.2011 р. Кредитор - ОСОБА_5 видав ОСОБА_1 розписку про повернення останнім коштів в сумі 5700 доларів США (157 035 грн. за курсом НБУ на дату повернення коштів) і зазначив, що боргові зобов`язання ОСОБА_1 вважаються такими, що виконані в повному обсязі. 6. Відповідно до ч. 1 ст. 604 ЦК України з моменту підписання вказаного договору та видачі розписки Кредитором ( ОСОБА_5 ), договір позики грошей від 13.08.2011 р., що укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є припиненим.

У відповідності до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Ст. 600 ЦК України визначено що зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна, тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема містить глава 50 ЦК України.

Так зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язання переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд виходить з того, що сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Отже, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням; 3) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц).

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

У відповідності до частини першої ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Таким чином судом встановлено, що зобов`язання ОСОБА_1 за договором позики від 13.08.2011 року припинилися, внаслідок чого відсутній обов`язок ОСОБА_1 щодо виконання виконавчого листа виданого Тернопільським міськрайонним судом 16 травня 2018 року у справі №607/14439/14-ц.

Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 82, 258-259, 352, 354, 432 ЦПК України, ст.ст. 598-600 ЦК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №607/14439/14-ц, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 16.05.2018 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.01.2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики та судового збору.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Дуда О.О.