РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1596/20

Провадження №2/568/681/21

24 лютого 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Гуменюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті в місті Радивилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та продовжувати до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі. В шлюбі в них народилося двоє дітей. На даний час сторони разом не проживають, діти проживають з позивачем. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, однак з травня 2020 року розмір допомоги значно зменшився. Відповідачу добре відомо, що діти потребують покращеного харчування, лікування. Позивач також вказує, що за станом здоров`я змушена була звільнитись з попереднього місця роботи та даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. Відповідач має стабільний прибуток, оскільки зареєстрований як фізична особа-підприємець, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він частково визнає позовні вимоги, вказує, що в зв`язку з встановленням на території України карантину його доходи значно зменшились. Однак, він щомісячно перераховує кошти на картковий рахунок дружини для утримання спільних дітей, в середньому по 4000 гривень. Окрім, цього сплачує комунальні платежі, зокрема витрати за електроенергію. Також він бере на себе витрати щодо лікування дітей, зокрема послуги лікаря стоматолога. Також на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, які отримують пенсію, однак її розмір не забезпечує належне забезпечення життя. Згідний сплачувати аліменти на утриманні дітей в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.

Позивачем подано відповідь на відзив, згідно якого вона вказує, що відповідач значно занижує свої доходи, та має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей в значно більшому розмірі, ніж він це робить на даний час.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що на даний час вони з відповідачем не проживають разом, діти проживають разом з нею. Відповідач добровільно надає допомогу на утримання дітей, однак розмір такої допомоги недостатній для належного утримання дітей. Відповідач має дохід, оскільки зареєстрований як фізична особа-підприємець, має найманих робітників. Розмір допомоги, що відповідач надає на утримання дітей складає в середньому 4000 гривень щомісячно, що недостатньо для належного утримання дітей. Просить задовольнити її заяву та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його доходу.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що як фізична особа-підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування. За 2020 рік розмір його доходу становив 96640 гривень. Він добровільно сплачує позивачу кошти на утримання дітей в розмірі 4000 гривень щомісячно. Згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі. В шлюбі в них народилися двоє дітей дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, в яких сторони вказано батьками (а.с.7,8).

ОСОБА_1 з липня 2020 року перебуває на обліку в Радивилівській районній філії Державного центру зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. (а.с.9)

ОСОБА_2 є керівником та кінцевим бенефіціарним власником ТзОВ «Єврокузня», що стверджується витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (а.с.17)

У власності ТзОВ «Єврокузня» перебуває виробничий будинок (виробнича будівля майнового комплексу) та земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2020 рік ОСОБА_2 є платником єдиного податку другої групи та його дохід за 2020 рік становить 96640,00 гривень (а.с.33)

Випискою про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 05.02.2020 року по 15.10.2020 року (а.с.18) та копіями квитанцій(а.с.39-42) підтверджується, що ОСОБА_2 перераховує кошти ОСОБА_1 по 4000 гривень щомісячною

Як роз`яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і батька дитини.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 цього Кодексу).

У відповідності до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Позивачем при зверненні до суду заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно. Також позивачем визнано та встановлено судом, що відповідач не ухиляється від утримання дітей та сплачує на їх утримання кошти (в середньому по 4000 гривень щомісячно). Позивачем на підтвердження вказаних обставин подано виписку по картковому рахунку.

Відповідач у поданій до суду заяві вказав, що згідний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, посилаючись на те, що наданий час його доходи від підприємницької діяльності значно зменшились, в зв`язку з нестабільною економічною ситуацією в Україні у зв`язку із поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Крім того, через встановлення КМУ на території України карантинних заходів, відповідач частково позбавлений можливості здійснювати підприємницьку діяльність. Зменшення розміру доходу відповідача значною мірою впливає на його платоспроможність.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені правові норми та подані суду докази, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, дані про особу відповідача, який на момент розгляду справи є працездатним, здійснює підприємницьку діяльність, надає матеріальну допомогу на утримання дітей, зважаючи на матеріальний стан позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення старшим із дітей повноліття. Суд вважає, що стягнення аліментів у вказаному розмірі буде достатнім для забезпечення дітям належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

ОСОБА_1 позов про стягнення аліментів на утримання дітей поданий до суду 28 грудня 2020 року.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 840,80 гривень (виходячи з розміру судового збору на час звернення позивача з позовною заявою до суду) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 28 грудня 2020 року та продовжувати до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 01.03.2021 року.

Суддя В.О. Троцюк