Провадження № 2/219/676/2021
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Захарчук М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною,
ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати угоду договору міни квартир №062-Н від 06.03.2002 року, укладеною між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , дійсною.
Позовна заява обґрунтована тим, що 06 березня 2002 року у місті Бахмут Донецької області в приміщенні брокерської контори Артемівська філія «Донецький брокерський торговий дім ЛТД», за адресою: Донецька область м. Бахмут вул. Сибірцева, 21, член біржі (б/к №303) брокерської контори Артемівська філія «Донецький брокерський торговий дім ЛТД» в особі ОСОБА_4 , діючій на підставі договору - доручення №183 - Н від 06.03.2002 від імені ОСОБА_1 , з однієї сторони, і член біржі (б/к №309) в особі ОСОБА_5 , діючої на підставі договору доручення №184 - Н від 06.03.2002 від імені ОСОБА_2 , з другої сторони, відповідно до ЗУ «Про товарну біржу» та Правил біржової торгівлі на Донецькій товарній біржі, зробили обмін нерухомого майна яке належить сторонам на правах особистої власності.Сторонами під час укладання біржового контракту були дотримані усі істотні умови договору міни квартир. Проте, відповідач у зв`язку із зайнятістю, ухилялася від укладання договору міни квартир у нотаріальній формі, при цьому посилаючись на п. 6 договору, де зазначено, що біржовий контракт вважається укладеним з моменту реєстрації його в Артемівській філії Донецької товарної біржі, тому вважає, що вказаний вище договір не потребує нотаріальної форми. Наприкінці 2020 року у позивача виникла необхідність відчуження вищевказаної квартири, проте при зверненні до нотаріальної контори, нотаріус відмовився оформляти угоду у зв`язку з тим, що договір міни квартир від 06.03.2002 року є недійсним, оскільки така угода повинна бути нотаріально засвідчена відповідно до вимог ст. 209 ЦК України. У зв`язку з чим, у позивача виникли перешкоди розпоряджуватися нерухомим майном на власний розсуд.
Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання, не з`явились, останній надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить розглянути справу без його та позивача участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, судові витрати просить залишити за позивачем.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З позову та вказаного біржового контракту вбачається, що умови вказаного договору позивач виконав у повному обсязі.
Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Згідно з частинами першою, другою та шостою статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Відповідно до частин першої-третьої статті 48 Закону України «Про власність» в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється, зокрема, судом.
Згідно із частиною першої статті 128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу».
Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.
Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю.
Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що при вчиненні договору міни квартири дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме договору міни квартир. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.
Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.
Враховуючи, що при укладанні 06.03.2002 року договору міни квартир нерухомості було досягнуто всіх умов угоди та виконано прийняті зобов`язання. При цьому, до теперішнього часу заперечень стосовно наслідків укладення правочину не виникло, суд приходить до висновку про наявні підставі для застосування вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) щодо можливості визнання зазначеного договору дійсним.
На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном, оскільки останнє придбано за договором без нотаріального посвідчення, що унеможлює позивачу в іншій спосіб захистити свої права.
За таких обставин позовні вимоги про визнання дійсним договору міни квартир є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 р.), ст. 334 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд
позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Артемівським МВ УМВС в Донецькій області 17.05.2002 року) до ОСОБА_2 (проживаючого АДРЕСА_1 ), про визнання угоди дійсною задовольнити.
Визнати договір міни квартири АДРЕСА_3 на квартиру АДРЕСА_4 , оформлений біржовим контрактом № 062-Н від 06.03.2002 року на Артемівській філії «Донецький брокерський торговий дім ЛТД», укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дійсним.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Погрібна