Справа №443/938/18
Провадження №2/443/196/21
УХВАЛА

іменем України

25 лютого 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Суть справи.

ПАТ КБ «Приватбанк» (позивач) 06.06.2018 подало до суду позовну заяву до ОСОБА_1 (відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 17.04.2006 року в загальному розмірі 19 331,25 грн та судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З отриманої судом інформації вбачається, що відповідач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З огляду на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, зважаючи на викладені обставини, доходить висновку, що провадження у справі підлягає закриттю виходячи з такого.

Фактичні обставин справи, встановлені судом.

Відповідно до актового запису про смерть №54 від 05.05.2009 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Жидачів Жидачівського району Львівської області (а.с.34, 41).

Після смерті ОСОБА_1 у Жидачівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №92/2014 від 20.02.2014 (а.с.35, 40-49).

Позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості подано 06.06.2018 (а.с.2).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України 2004 року, чинного на час пред`явлення позову та розгляду справи судом, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна норма права міститься й у пункті 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, чинного на час розгляду справи судом.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункту 6 частини 1 статті 205 ЦПК України 2004 року).

Аналогічна норма міститься у пункті 7 частини 1 статті 255 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

З аналізу пункту 6 частини 1 статті 205 ЦПК України 2004 року (пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України) вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно з частиною першою статті 26 ЦПК України 2004 року у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб (аналогічна норма у частині 1 статті 42 чинного ЦПК України).

У статті 28 ЦПК України 2004 року визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи (стаття 46 чинного ЦПК України).

Частиною 1 статті 29 ЦПК України 2004 року передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина 1 статті 47 чинного ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України 2004 року сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 чинного ЦПК України).

Приписами частини 4 статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі ЄСПЛ).

Так, положеннями частини 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`зків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів («Diya 97 v. Ukraine», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Судом беззаперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Жидачів Жидачівського району Львівської області, а позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 подано до Жидачівського районного суду Львівської області 06.06.2018, тобто після його смерті.

Системний аналіз вказаних вище норм права дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим і мати цивільну процесуальну правосуб`єктність. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини 1 статті 255 чинного ЦПК України, пункт 1 частини 1 статті 205 ЦПК України 2004 року).

При цьому норма статті 205 ЦПК України 2004 року (статті 255 чинного ЦПК України) є імперативною. Тобто, за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України (пунктами 1-7 статті 205 ЦПК України 2004 року), незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Вказаний висновок узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини.

Такий висновок суду повнісю відповідає правовому висновку Верховного Суду, зробленого 20.06.2019 у справі №185/998/16-ц.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 247, 255, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Судове засідання у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості проводити без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Закрити провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Головуючий суддя А.І. Павлів