Ухвала

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 686/18146/20

провадження № 61-9721ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», яка підписана представником Назаренком Євгеном Вікторовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2021 року у складі судді: Козак О. В., та постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 червня 2021 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Ярмолюка О. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта») про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що позивач з квітня 2012 року працював у ТОВ «Нова Пошта» на посаді начальника управління регіональних продажів (Центр). Наказом від 19 червня 2020 року ОСОБА_1 звільнили з займаної посади з 19 червня 2020 року у зв`язку із скороченням штату працівників. ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним та таким, що проведено з порушенням порядку вивільнення працівника, оскільки для скорочення штату працівників мають відбутися істотні зміни в організації виробництва і праці, а роботодавець не вправі самовільно приймати рішення про скорочення чисельності чи штату працівників за відсутності реальних змін у діяльності підприємства. На час його звільнення змін в організації діяльності ТОВ «Нова Пошта» не відбулося. Вказував, що при його звільненні відповідачем не було дотримано порядку щодо його повідомлення не пізніше ніж за два місяці про наступне вивільнення, відповідач не пропонував йому вакантні посади, звільнив його без згоди профспілкової організації. Крім того, на час звернення із позовом відповідач не видав йому трудову книжку. Тому відповідач має сплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

ОСОБА_1 просив: визнати незаконним і скасувати наказ ТОВ «Нова Пошта» від 19 червня 2020 року №116-к в частині звільнення його з посади начальника управління регіональних продажів (Центр) департаменту продажів корпоративним Клієнтам комерційна дирекція ТОВ «Нова Пошта» з 19 червня 2020 року згідно пункту 1 статті 40 КЗпП у зв`язку із скороченням штату працівників; поновити його на роботі в ТОВ «Нова Пошта»; стягнути з ТОВ «Нова Пошта» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 червня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним і скасовано наказ ТОВ «Нова Пошта» №116-к від 19 червня 2020 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління регіональних продажів (Центр) департамент продажів корпоративним Клієнтам комерційна дирекція ТОВ «Нова Пошта» з 19 червня 2020 року, згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління регіональних продажів (Центр) департамент продажів корпоративним Клієнтам комерційна дирекція ТОВ «Нова Пошта» з 19 червня 2020 року. Стягнуто з ТОВ «Нова Пошта» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 431 295,19 грн за період з 19 червня 2020 року по 23 березня 2021 року включно, з якого підлягають відрахуванню відповідні податки та інші обов`язкові платежі. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

ТОВ «Нова Пошта» 11 червня 2021 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Назаренком Є. В., на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 червня 2021 року, у якій посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо направлення листів рекомендованою кореспонденцією та відсутній висновок Верховного суду щодо застосування норми права у трудових правовідносинах під час дії карантину на території України. ТОВ «Нова Пошта» зазначає, що задовольняючи позов, суди виходили з того, що позивача не попереджено персонально не пізніше ніж за два місяці про наступне вивільнення, не запропоновано наявні на підприємстві вакансії, тобто, порушено установлений законом порядок звільнення позивача. Однак, КЗпП України чи інший нормативно-правовий акт не встановлює жодної форми такого персонального повідомлення та порядок його надання, ознайомлення чи надсилання працівникові, у тому числі, і під час обмежувальних протиепідемічних заходів, пов`язаних із встановленням загальнодержавного карантину. Персональне повідомлення про наступне вивільнення мало стосуватись саме позивача та не передбачає обов`язок особистого вручення йому в руки певного документа. Апеляційний суд не урахував позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання листа адресатом перебуває поза межами контролю відповідача. Близькі за змістом правові позиції викладені і у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10-19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Відповідачем було вжито всіх можливих та доступних законних способів для виконання вимог статті 49-2 КЗпП України, а саме: за два місяці до звільнення персонально повідомлено працівника та запропоновано роботу на інших посадах. Апеляційний суд порушив норми процесуального права, посилаючись на витяг з реєстру кадрових наказів та зробив висновок про наявність у ньому вакантних посад, які взагалі не пропонувались позивачу.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 431 295,19 грн.

Отже, справа № 686/18146/20 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 686/18146/20 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

ТОВ «Нова Пошта» у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема щодо застосування норм законодавства про працю в умовах дії жорстких карантинних обмежень: обмеження у відвідуванні робочого місця; дистанційна робота; комунікація з працівником; порядок виконання вимог КЗпП України в частині оголошення працівнику рішень роботодавця. Проте ТОВ «Нова Пошта» не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

ТОВ «Нова Пошта» у касаційній скарзі вказує, що касаційна скарга є малозначною, але має для відповідача виняткове значення. Проте ТОВ «Нова Пошта» не обґрунтовує, в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для ТОВ «Нова Пошта».

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ТОВ «Нова Пошта» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Назаренком Євгеном Вікторовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 березня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук