Провадження № 2-з/638/155/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі

головуючої судді Штих Т.В.

за участі секретаря Овчаренко К.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в порядку розгляду заяви про забезпечення позову,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби (автомобілі) марки «Land Rover», модель «Renge», рік випуску «2009», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки Ford Kuga, 1997, № куз. НОМЕР_3 , дата реєстрації 22.07.2020 року, марки Saipa Tiba 1497, (2014) № куз. NAS811100F5828158, дата реєстрації 03.01.2018 року. Накладенням арешту на земельні ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:000:0093 та кадастровий номер :00:000:0094, а також земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :07:025:0014. Накладенням арешту на житловий будинок загальною площею 232,1 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , власником яких є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ). Накласти арешт на рахунки у банківських установах, а саме: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «УкрсибБанк», Акціонерне товариство «Кредобанк», Акціонерне товариство «Правексбанк», Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Акціонерне товариство «ОТП Банк», Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», в межах ціни позову.

Свою заяву обґрунтовує тим, що 02 серпня 1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, актовий запис №1044. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 11 травня 2018 року у справі №643/10399/17 вказаний шлюб було розірвано.

За час перебування у шлюбі подружжя набуло у спільну сумісну власність нерухоме та рухоме майно, створило за спільні кошти товариство з обмеженою відповідальністю та приватне підприємство, а також спільно займались підприємницькою діяльністю.

31 січня 2019 року між сторонами було укладено Договір про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Однак, до предмету вищезазначеного договору, сторони не включили корпоративні права, оборотні кошти СПД ОСОБА_2 та кошти, що розміщувались на депозитних рахунках.

Крім того, 31.01.2019 року між сторонами було укладено ще Договір про надання утримання одному із подружжя.

Необхідність забезпечення позову викликана тими обставинами, що на сьогодні між Позивачем та Відповідачем сталися напружені (складні) стосунки, Відповідач свідомо не виконує взяті на себе зобов`язання по нотаріально посвідченому Договору про надання утримання одному із подружжя від 31.01.2019 року, натомість Відповідач подає завідомо безпідставні позови.

На даний час Відповідач не виконує умови нотаріального договору про утримання дружини та намагається уникнути і в подальшому його виконання. Дана поведінка свідчить про те, що як тільки Відповідачу стане відомо про те, що Позивач звернулась до суду з відповідним позовом він одномоментно переоформить свої активи та майно на сторонніх осіб, що в подальшому призведе до неможливості виконання рішення суду. Враховуючи те, що на даний час Відповідачем не виконується договір, який був добровільно ним укладений у нотаріуса, то є підстави вважати, що виконувати рішення суду після його ухвалення він не буде. Також звертаю увагу, що вартість майна на яке просимо накласти арешт не забезпечує в повній мірі суму позову та є в рази дешевше.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести співмірність засобу забезпечення позову.

У відповідності з положеннями ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову зокрема є: накладення арешту на майно. При цьому, види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме на нерухоме майно, позивачем не враховано, що арешт передбачає не лише заборону реалізації (відчуження) майна, а й заборону користування майном з вжиттям заходів щодо передачу майна на відповідальне зберігання.

Крім того, Позивач просить накласти арешт на транспортний засіб (автомобіль) марки «Land Rover», модель «Renge», рік випуску «2009», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак відповідно до Довідки Головного сервісного центру МВС України від 11.02.2021 року за №31/180аз, власником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_3 (дата реєстрації права власності 16.07.2020 року), а не Відповідач.

Також Позивач просить накласти арешт на рахунки у банківських установах, а саме: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Акціонерне товариство «УкрсибБанк», Акціонерне товариство «Кредобанк», Акціонерне товариство «Правексбанк», Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Акціонерне товариство «ОТП Банк», Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк», в межах ціни позову. Разом з тим, Позивачем не надано доказів наявності у Відповідача рахунків у вказаних банківських установах. Але всупереч вимогам п.5 ч.1 ст.151 ЦПК України позивачем не зазначено ціну позову.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як встановлено ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством;

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2270 гривень.

Отже, на підставі викладеного, розмір судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Однак, Позивачем до заяви про забезпечення позову додано квитанцію №76980 від 03.11.2020 року про сплату судового збору у сумі 420,40 (чотириста двадцять гривень 40 копійок), що не відповідає встановленого законом розміру.

Як вбачається зі змісту заяви, вона не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України. Так, в порушення вимог п. 3, 6 ч.1, ч.5, ч. 6 ст. 151 ЦПК України, в заяві не обґрунтована необхідність застосування саме такого заходу забезпечення, який просить застосувати заявник, не зазначено ціну позову, про забезпечення якого просить заявник, заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, до заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Більше того, заявником в даній заяві не зазначено будь-яких відомостей, потрібних для забезпечення позову, які б надавали підстави для вирішення даної заяви по суті та вказували на її обґрунтованість, співмірність та відповідність вимогам закону.

Згідно ч.10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимогстатті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, з урахуванням того, що заява не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, суддя вважає необхідним повернути заяву про забезпечення позову заявнику, що не позбавляє заявника права повторно звернутись до суду з заявою, оформленою згідно ст.151 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.151,153 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Власюк Катерини Петрівни про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дзержинського районного суду м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: Т.В. Штих.