Дата документу 21.12.2021 Справа № 336/7019/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3849/21 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Є.У.№ 336/7019/17 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу по проведенню прилюдних торгів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи неодноразово уточнював і доповнював. Зазначав, що 17.08.2017 ДП «Сетам» були проведені прилюдні торги з реалізації належної позивачеві квартири АДРЕСА_1 . Він, будучи єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 прийняв спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини, однак, згодом дізнався, що вказана квартира була переоформлена на ОСОБА_6 , яка в подальшому продала її ОСОБА_7 , яка у свою чергу продала зазначену квартиру ОСОБА_3 , після чого на вказану квартиру було звернуто стягнення за договором іпотеки, та в результаті продажу квартиру через електронні торги квартиру придбала ОСОБА_2 . По суті вимог позивач просив визнати недійсними прилюдні торги, проведені Шевченківським ВДВС м. Запоріжжя та ДП «Сетам» 17.08.2017 року, на яких було реалізовано спірну квартиру, визнати недійсним протокол № 279597 від 17.08.2017 по проведенню прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів арештованого майна, що є предметом іпотеки, від 18.09.2017, витребувати у ОСОБА_2 спірну.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки наданим позивачем доказів, залишив поза увагою його доводи стосовно порушеного права на спадкування та право власності на майно, що було доведено судовими рішеннями, які набули законної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «СЕТАМ» зазначило, що підприємство є організатором електронних торгів та уповноважене на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення електронних торгів. Документи для проведення торгів готує виконавча служба, яка і несе відповідальність за повноту та достовірність інформації, що розміщена в системі. Позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження порушення Порядку проведення електронних торгів, що ці порушення вплинули на результат торгів, та що під час торгів були порушені права позивача. Представництво інтересів ДП «СЕТАМ» в суді здійснювала уповноважена особа. Вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, а доводи скарги неспроможними.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ОСОБА_1 не з`явився, направив клопотання про відкладення розгляду справи, пославшись на те, що після перенесеного захворювання на COVID-19 він знаходиться на реабілітації та не може приймати участь у судовому засіданні. На підтвердження поважності причин неявки до суду надав висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації від 26.11.2021 терміном дії до 12.02.2022, фотокопію результатів тестування від 12.11.2021 про позитивний тест на наявність вірусу, та від 01.12.2021 про негативний тест на COVID-19. Доказів свого перебування на реабілітації через три тижні після одужання позивач суду не надав.

Суд визнав причини неявки ОСОБА_1 у судове засідання неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, заперечення представника відповідача ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2015 (т. 1 а.с. 57) у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_9 визначено додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 07.04.2016, яке залишено без змін ухвалою ВССУ від 13.07.2016, рішення суду від 21.10.2015 скасоване, ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 59,63).

ОСОБА_6 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2015, яким встановлено факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06.12.2016 заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 серпня 2015 року у цій справі скасоване, провадження у справі закрите у зв`язку з відмовою позивача від позову (т. 1 а.с. 55).

На підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.11.2015, укладеного із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 набула право власності на вказану квартиру (т. 4 а.с. 62).

19.02.2016 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 був укладений договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 161).

26.02.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_3 в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 19.02.2016 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 158).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2016 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 26.02.2016 квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 19.02.2016.

02.11.2016 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя (т. 1 а.с. 149) видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 12.10.2016.

18.11.2016 ОСОБА_4 пред`явив виконавчий лист для примусового виконання до Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжя.

В ході виконавчого провадження (матеріали містяться в т. 1 а.с. 149-255) квартира АДРЕСА_1 була оцінена відповідно до звіту про оцінку майна від 18.01.2017 у 265 303 гривні, передана на реалізацію, а 17.08.2017 в ході проведення електронних торгів квартира продана ОСОБА_2 (протокол проведення електронних торгів № 279597 (т. 1 а.с. 234).

Відповідно до акту про реалізацію предмета іпотеки від 18.09.2017, складеного державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя, квартира АДРЕСА_1 в ході проведених 17.08.2017 електронних торгів була придбана ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 7).

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 04.07.2017 (т. 1 а.с. 4) скасоване рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2016 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 03.06.2016 (т. 2 а.с. 53) встановлений факт того, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є троюрідним дядьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (позивача у справі).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Едемської-Фастовець О.О. від 06.04.2018 (т. 2 а.с. 55) ОСОБА_1 15.08.2016 звернувся із заявою про оформлення спадкових прав щодо майна померлого ОСОБА_5 (з пропуском встановленого строку для прийняття спадщини).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2016 (т. 1 а.с. 50) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 в межах кримінального провадження № 0000395 від 30.01.2016 за ст. 190 ч. 1 КК України.

Постановою слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНп в Запорізькій області від 14.11.2016 (т. 1 а.с. 211) кримінальне провадження 0000395 від 30.01.2016 за ст. 190 ч. 2 КК України було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2016 (т. 1 а.с. 52) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 в межах кримінального провадження № 0003950 від 24.08.2016 за ст. 190 ч. 1 КК України.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 4 а.с. 62) станом на 01.09.2020 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19.02.2016.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено порушення його прав, які б могли бути захищені у спосіб, про який просить позивач, а у разі доведення наявності порушення права, таке право ОСОБА_1 може бути захищене шляхом стягнення відповідної суми матеріального збитку з винних осіб, а не шляхом визнання електронних торгів недійсними.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з відповідним позовом та в доводах апеляційної скарги, вказував, що він є спадкоємцем ОСОБА_5 , тож в результаті реалізації на прилюдних торгах квартири, яка належала ОСОБА_5 , порушено його право як спадкоємця ОСОБА_5 .

Проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаних доводів. З наданих позивачем документів встановлено, що ОСОБА_1 спадщину після ОСОБА_5 у встановленому законом порядку не прийняв, адже із заявою про прийняття спадщини звернувся із пропуском встановленому законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, з позовом про встановлення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не звертався.

Верховний Суд 23 жовтня 2019 року своєю постановою (справа № 917/1307/18) розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Аналіз викладеного дає підстави вважати, що висновок суду першої інстанції стосовно недоведеності позивачем порушення його прав є законним та обґрунтованим.

Стосовно доводів апеляційної скарги про незаконність проведення електронних торгів, апеляційний суд зазначає про таке.

Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності правочину.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016року (який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, який діяв на час проведення оспорюваних електронних торгів (далі - Порядок).

Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.

Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.

Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц також викладено правовий висновок, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути встановлені й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах № 6-370цс16 та № 6-547цс16.

Тобто, для визнання судом електронних торгів недійсним необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Сукупність цих обставин позивачем під час розгляду справи не доведено, зокрема не надано належних і допустимих доказів, що зазначені ним порушення вплинули на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів.

Під час вивчення матеріалів справи, судом було встановлено, що покупець спірного майна відповідач ОСОБА_2 виконала усі вимоги чинного законодавства, придбавши квартиру через систему електронних торгів, надійність якої гарантована державою, тож вона є добросовісним набувачем, доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська