Справа № 689/623/21
УХВАЛА

16 червня 2021 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі: головуючого - судді Кульбаби А.В., з участю: секретаря судового засідання - Лебеденко О.М., розглянувши в судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, про повернення безпідставно отриманих грошових коштів,

встановив:

В проваджені суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, про повернення безпідставно отриманих грошових коштів.

На адресу суду від відповідача, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, надійшло клопотання про передачу цивільної справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, посилаючись на порушення вимог ч. 15 ст. 28 ЦПК України, яка передбачає, що позови до кількох відповідачів, які проживають або находяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Ухвалою судді Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито по ній провадження. Водночас, вищевказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Постановою ВС КЦС від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 встановлено, що за загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Верховний Суд виходить з того, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

За наведених обставин доводи касаційної скарги, що місце проведення виконавчих дій та місце виконання рішення не є тотожним поняттями, тому належною підсудністю позову ОСОБА_1 є суд за місцем виконання виконавчого напису у відповідному виконавчому окрузі, у якому відкрито виконавче провадження, Верховний Суд визнає помилковим тлумаченням вимог статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та частини дванадцятої статті 28 ЦПК України.

Як встановлено судом, позивач проживає в с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області, а місцем виконання виконавчого напису є місце роботи позивача - Солобковецька сільська рада Ярмолинецького району Хмельницької області.

Таким чином, у задоволенні клопотання Відповідача-2 про передачу цивільної справи за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 28, 260 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Кульбаба