Дата документу 01.03.2021 Справа № 310/109/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 310/109/19 Головуючий у 1 інстанції: Богомолова Л.В.
№ 22-ц/807/179/21 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 серпня 2020 року у справі за позовом ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

В січні 2019 року ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до кредитного договору № R5В від 03 лютого 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 останньому був наданий кредит у розмірі 125 280,00 гривень, строком користування до 03.02.2019 року.

03.02.2012 року, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу № R5, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю. за реєстровим №118 від 03.02.2012 року, з якого предметом застави є автомобіль марки КІА, модель CREED, тип легковий хетчбек, колір чорний, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

22.01.2018 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220118нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» права вимоги за кредитним договором № 220118нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» права вимоги за Кредитним договором.

Станом на теперішній час, усі права та вимоги, які існували у ПАТ «ВТБ Банк» в рамках кредитного договору № R5В від 03 лютого 2012 року та договору застави до нього, належить ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП», відповідно, виконання зобов`язань має виконуватись на користь нового кредитора.

Відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 22.01.2018 року становить 116 385,41 грн., яка складається із: суми простроченого основного боргу за кредитом у розмірі 82776,38 грн., суми нарахованих процентів у розмірі 490, 06 грн., суми прострочених процентів у розмірі 33118,97 грн.,

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 116 385,41 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 серпня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, а також не оспорюєиться сторонами, що 03 лютого 2012 року, публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» уклало з відповідачем договір про надання споживчого кредиту № R5В (а.с.7-11). За умовами вказаного договору відповідач отримав від банку споживчий кредит у розмірі 125 280,00 грн., строком з кінцевим терміном погашення до 03 лютого 2019 року. Згідно п. 3.3.1. Договору відсотки за користування кредитом встановлюються у розмірі 18,00 % річних.

03.02.2012 року, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір застави транспортного засобу № R5, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю. за реєстровим №118 від 03.02.2012 року, з якого предметом застави є автомобіль марки КІА, модель CREED, тип легковий хетчбек, колір чорний, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 .

22.01.2018 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220118нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» права вимоги за кредитним договором № 220118нв, відповідно до якого ПАТ «ВТБ Банк» відступило ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» права вимоги за Кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог та недоведеності факту укладення договору факторигну, за яким позивач набув право вимагати стягнення.

Як вбачається з заявленого позову, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 116 385,41 грн., вказуючи, що заборгованість складається із суми простроченого основного боргу за кредитом у розмірі 82776,38 грн., суми нарахованих процентів у розмірі 490, 06 грн., суми прострочених процентів у розмірі 33118,97 грн.

Суд першої інстанції зазначив про те, що до позовної заяви позивач не долучив розрахунок заборгованості за кредитним договором, під час судового розгляду обґрунтованого розрахунку суми заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, який повинен містити відомості щодо розміру залишку непогашеного кредиту, розміру відсоткової ставки, порядку нарахованих відсотків, суми коштів які надходили в рахунок погашення заборгованості, суму використаних коштів, періоду нарахування, відомості щодо розміру простроченого зобов`язання, суду не надав.

Судом першої інстанції також звернена увага на те, що в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем не надано суду детальний розрахунок заборгованості за Договором № R5В про надання споживчого кредиту від 03 лютого 2012 року, що унеможливлює на думку суду першої інстанції встановлення обставин справи, зокрема, з якого часу утворилася заборгованість відповідно до умов договору, які суми були внесені боржником, періодичність внесення платежів та їх розмір, нарахування процентів, період нарахування, хоча обов`язок доказування тих обставин на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог, лежить саме на ній.

Тому суд першої інстанції зазначив, що належних і допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача на суму позову в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, суду не надав.

Згідно з пунктами 3, 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість,роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

На порушення вимог статті 12 ЦПК України, суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Так, за наявності сумніву у належності наданих позивачем документів, суд повинен роз`яснити позивачеві право на надання оригіналів документів, надання належно засвідчених копій та і наслідки не вчинення таких дій.

За ч. 6 ст. 95 ЦПК, на яку послався суд першої інстанції яко подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Натомість судом першої інстанції не було вжито таких заходів.

Крім того, ані при розгляді справи у суді першої інстанції ані протягом апеляційного перегляду, позивачем не було оспорено ані кредитний договір, ані договір факторингу, як і не було надано переконливих доказів на підтвердження факту відсутності боргу.

Посилання відповідача у своїх запереченнях проти апеляційної скарги на те, що він не був повідомлений про заміну кредитора може бути підставою для відмови у задоволенні позову лише у випадку надання доказів на підтвердження того, що обов`язок було виконано ним на користь первинного кредитора.

За ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора передбачені законом і вони не передбачають звільнення боржника від виконання своїх обов`язків на користь обох кредиторів.

Боржником не спростовувалася ані наявність боргу, ані його розмір.

Та обставина, що заборгованість виникла ще в серпні 2015 року, не зобов`язує кредитора розривати укладений між сторонами кредитний договір, а лише надає йому право на дострокове стягнення заборгованості, проте жоден з кредиторів таким правом не скористався. Відтак немає підстав для висновку про пропуск позивачем строку позовної давності з огляду на те, що кредитний договір укладено зі строком його дій до 3 лютого 2019 року.

Факт наявності заборгованості за договором підтверджений відповідними деталізованими розрахунками, наданими позивачем до апеляційної скарги, з яких вбачається сума отриманої та фактично сплаченої грошової суми на погашення кредиту, з зазначенням сум платежів

З наданого розрахунку у поєднанні з умовами кредитного договору вбачається, що боржником не погашено тіло кредиту розмірі 82776,38 гр. та нараховані відсотки за користування кредитом 33609 гр.

Нарахування відсотків є правом кредитора, , передбачене укладеним з відповідачем кредитним договором та узгоджується з положеннями ст. 1056-1 ЦК.

Наданий позивачем розрахунок відсотків свідчить про те, що вони нараховувалися в межах дії кредитного договору, який не був припиненим, визнаним неукладеним або недійсним.

На підставі Договору про відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220118нв від 22.01.2018 року (а.с.21), Первісний кредитор ПАТ «ВТБ Банк» відступає право вимоги позивачеві.

Законність цього договору не була предметом оспорювання.

Зазначаючи про те, що суду не надані докази виконання договору відступлення права вимоги, зокрема , п.2.1. Договору за яким Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціни договору у порядку та строки встановлені цим Договором, суд першої інстанції разом з тим не врахував, що на час розгляду справи зазначений договір є чинним, не оспорений, не визнаний недійсним.

Стаття 204 ЦК встановлює презумпцію правомірності правочину

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

.Відповідно до п.3.1.3 право вимоги переходить до нового кредитора з моменту зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до боржників.

Надання доказів перерахування коштів Первісному кредитору суд першої інстанції не вимагав, а відтак позивач і не надавав ці докази, зважаючи про відсутність позову, спрямованого на спростування договору про переведення боргу.

До апеляційної скарги позивачем додані відповідні докази на підтвердження укладення договору про відступлення права вимоги.

За таких обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація сплаченого судового забору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції. (1762,00 грн.+ 2643,00 гр)

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 серпня 2020 рокупо цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП»

заборгованість за кредитним договором в сумі 116 385,41 грн.( сто шістнадцять тисяч триста вісімдесят п`ять го . 41 коп)., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 82776, 38 гр. та 33 609,03 гр. та заборгованості по сплаті процентів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «УКРФІНАНС ГРУП» коменспцію витрат на сплату судового збору у розмірі і 4 405 гр. (чотири тисячі чотириста п`ять гр.) .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 1 березня 2021 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков