ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2433/21 Справа № 203/3505/19 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою органу опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року по справі за позовом органу опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 вересня 2019 року позивач в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачі вживають алкогольні напої, ухиляються від виконання батьківських обов`язків, жорстоко поводяться з дитиною, що полягає у проживанні останньої в антисанітарних умовах, недоїданні, незабезпеченні медичним доглядом.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив:

позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відносно дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

відібрати малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та передати дитину представникам органу опіки і піклування Центральної районної у місті Дніпрі ради для подальшого влаштування;

стягнути аліменти з ОСОБА_2 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку матері, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня надходження заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, на її користь або на користь законного представника дитини;

стягнути аліменти з ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня надходження заяви до суду до досягнення дитиною повноліття, на її користь або на користь законного представника дитини. Допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (а.с. 1-11).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року у задоволенні позову Органу опіки та піклування Центральної районної в місті Дніпрі ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - відмовлено (а.с. 165-166).

Не погодившись з рішенням суду, орган опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с. 170-178).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2021 року замінено орган опіки та піклування Центральної районної в місті Дніпрі ради на орган опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради (а.с. 224-225).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 доводяться батьками малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12, 13).

Відповідачі та дитина зареєстровані і мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира перебуває у незадовільному санітарному стані (а.с. 20 - 24, 72 - 74, 124, 125, 134 - 139).

Від 10.08.2012 року малолітня ОСОБА_1 перебуває на обліку у позивача як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах (а.с. 14, 82).

Від 2018 року ОСОБА_1 навчається у КЗО «Дніпропетровський навчально-реабілітаційний центр №1» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 16, 17, 63, 83 - 86).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності достатніх підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частина 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Стаття 166 СК України передбачає, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 18 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що Постановами Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2012, 05.04.2013, 25.12.2013, 05.06.2014, 08.09.2014, 14.06.2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнавались винними у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених частинами 1, 2 ст.184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей).

Згідно з наказом Управління-Служби у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради від 10 серпня 2012 року взято на облік дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка опинилась у складних життєвих обставинах (а.с.14).

Відповідно до копії листа КНП "Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1" ДМР від 29.07.2019 №08/891 ОСОБА_1 спостерігається сімейним лікарем АЗПСМ №3 КНП "ДЦПМСД "1 "ДМР" ОСОБА_5, декларація укладена. Дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра (а.с. 15).

Як вбачається із копії листа Центрального районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді м.Дніпро від 07.08.2019 №259/14, фахівцями центру неодноразово проводились бесіди із ОСОБА_2 щодо необхідності утримання житла в належному стані. В помешканні відключене газопостачання за борги. Батьки зловживають спиртними напоями.

В матеріалах справи наявний висновок Виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради від 18.09.2019 року №16/285 Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30-31).

Крім того, під час розгляду справи в апеляційній інстанції, 17.03.2021 року по справі було оголошено перерву для надання часу відповідачам змінити ставлення до батьківства, навести порядок у квартирі, та здійснити прояв зацікавленості у навчальному процесі доньки.

Разом з тим, відповідно до характеристики з КЗО "Дніпропетровського навчально-реабілітаційного центру №1 "ДОР" від 28.05.2021 року зазначено, що в поточному навчальному році батьки не цікавилися успіхами дитини, слабо реагували на поради та зауваження педагогів. Впливу на дівчинку батьки не мають. Останнім часом дитина висловлює небажання повертатися додому на вихідні дні.

Згідно з актів обстеження умов проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , складені за період з серпня 2019 року по червень 2021 року, з яких вбачається, що сім`я відповідачів проживає в квартирі без зручностей, яка складається з однієї кімнати та кухні. У приміщенні безлад та повна антисанітарія. Велика кількість тарганів. Присутній запах від тютюнопаління в приміщенні, відсутні продукти харчування. Дитина не має окремого місця для сну, зі слів останньої спить разом із матір`ю на дивані. Не слідкують за особистою гігієною дитини. Батьки не працюють.

Відповідачі тривалий час не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показують поганий приклад і створюють небезпеку для її життя і здоров`я, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, колегія суддів розцінює як ухилення від виховання дитини, оскільки такі дії є винними і свідомими та приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_1 .

Тому з урахуванням інтересів дитини в силу її віку, норм чинного законодавства, колегія суддів вважає доведеними обставини ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що дає підстави позбавити їх батьківських прав з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки позов в частині позбавлення батьківських прав задовольняється, а особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст. 166 СК України), підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку батьків, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, на її користь або на користь законного представника дитини.

Окрім того, підлягають також задоволенню позовні вимоги щодо передачі малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 представникам органу опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради для подальшого влаштування та встановлення опіки, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМУ від 24 вересня 2008 р. №866 питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей. Органи опіки та піклування провадять свою діяльність, пов`язану із захистом прав дитини, з дотриманням таких принципів: забезпечення найкращих інтересів дитини; недопущення дискримінації дітей ; конфіденційності інформації про дитину. Безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей). Відповідно до п. 35 вказаного положення після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі.

Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними, та підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачі можуть бути поновлені у своїх батьківських правах відповідно до положень ст. 169 СК України за умови зміни їх поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з тим, що при вирішенні даного спору суд неповно з`ясував обставини справи та дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року - скасувати та постановити нове рішення.

Позов органу опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та передати дитину представникам органу опіки та піклування адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради для подальшого влаштування.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку матері, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, на її користь або на користь законного представника дитини.

Стягнути аліменти з ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку батька, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, на її користь або на користь законного представника дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: