Номер провадження: 22-ц/813/2993/21
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 відповідно до якого просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовий сумі на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6000 гривень щомісячно, та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 4000 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діти які проживають із матерію після розірвання шлюбу потребують достатнього фінансового утримання, яке у відповідності до вимог законодавство повинно бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а відповідач який проживає окремо та має фінансові можливості ухиляється від своїх зобов`язань.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, постановлено:

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого із матерію) у вигляді сплати у твердій грошовій суми 4000 (чотири тисячі ) гривні щомісячно, починаючи з 03.12. 2019 року до досягнення дитиною повноліття;

стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючій із матерію) у вигляді сплати у твердій грошової суми 6000 (шість тисяч) гривень щомісячно , починаючи з 03.12.2019 року до досягнення дитиною повноліття;

допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у розмірі сплати за один місяць у розмірі 10000 ( десять тисяч ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати у розмірі судового збору у розмірі 840,80 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу

18 листопада 2020 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року, відповідно до якої апелянт просить скасувати зазначене рішення в частині розміру призначених аліментів та ухвалити нове яким визначити розмір аліментів на двох дітей, виходячи з того, що такий розмір не має перевищувати 1/3 частини доходу відповідача, а також за період починаючи з 03.12.2019 року зарахувати в рахунок виплачених аліментів суми добровільно виплачених коштів відповідачем на утримання дітей.

При цьому посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що судом першої інстанції всупереч вимогам процесуального права було вирішено питання про витребування письмових доказів.

Позивачем жодним чином не обгрунтовано та не доведено розмір аліментів, які вона просить стягнути з відповідача.

Апелянт наголошує, що при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги відзив відповідача, поданий до суду в рамках іншої цивільної справи (про розподіл майна подружжя) та оплату відповідачем туристичних послуг позивачу та дітям для відпочинку у Туреччині, а також залишення позивачу 6000 доларів США.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що єдиним джерелом доходу відповідача є заробітна плата у розмірі 10 000 гривень.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року було відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та визначено порядок розгляду справи у відповідності до ст. 369 ЦПК України.

02 липня 2021 року справу було призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу матеріали справи не містять.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 08.10.2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2019 року у справі №520/13811/19 (рішення набрало чинності 01.11.2019 року) (а/с 10).

Під час шлюбу у подружжя народились син ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 (а/с 8) та донька ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/с 9), які після розірвання шлюбу залишились проживати із матерію.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стягуючи аліменти у визначеному розмірі, суд першої інстанції прийняв до уваги, наданий стороною позивача офіційний відзив відповідача по іншій справі №510/4234/19 в якій розглядається спір між тими ж сторонами про розподіл спільного майна подружжя. У зазначеному відзиві ОСОБА_1 визначає, що після того як подружжя перестали проживати разом він придбав квартиру АДРЕСА_2 вартістю 40 000 доларів США та транспортний засіб автомобіль WV Passat, держ. номер НОМЕР_2 .

Судом першої інстанції враховано факт придбання даного майна як підтвердження майнового стану відповідача, не зважаючи на ствердження про те, що із придбанням даного майна йому допоміг брат, так як у відзиві зазначено що допомога була не безоплатна а її наслідком є необхідність повернення отриманих коштів.

Крім того, у відзиві зазначено про оплату їм 25.03.2019 року туристичних послуг позивачу із дітьми для відпочинку у Туреччині вартістю 325500 грн., та залишення позивачу 6000 доларів США.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги з огляду на наступне.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч.ч.1, 2, 3 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_2 визначила розмір аліментів на утримання дочки у розмірі 6000 гривень та на утримання сина у розмірі 4000 гривень щомісячно, посилаючись, зокрема, на працездатний вік відповідача, на те, що останній має добрі доходи, про що свідчить придання нерухомого та рухомого майна та подорожі до Туреччини.

Однак, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України ОСОБА_2 не надано, а судом першої інстанції також не встановлено наявність належних, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, чи може відповідач надавати матеріальну допомогу у визначеному позивачем розмірі.

Матеріалами справи не підтверджена платоспроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Натомість, у матеріалах справи міститяться копія виписок за банківськими рахунками, з яких вбачається, що щомісячний дохід апелянта складає приблизно 11000 гривень. Щодо придбаного відповідачем нерухомого майна, в матеріалах справи наявні боргові розписки на придбання вказаного нерухомого майна.

Наразі суд не взмозі надати оцінку придбанню відповідачем нерухомого майна та, відповідно, походженню грошових коштів для придбання вказаного майна, оскільки ці обставини є предметом розгляду іншої цивільної справи, а саме: про розподіл майна подружжя.

Виходячи з викладеного, обгрунтованими є доводи відповідача, що при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги відзив відповідача, поданий до суду в рамках іншої цивільної справи (про розподіл майна подружжя) та оплату відповідачем туристичних послуг позивачу та дітям для відпочинку у Туреччині, а також залишення позивачу 6000 доларів США.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2700 гривень щомісячно, та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2300 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Колегія також приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що він добровольно сплачує аліменти на утримання дітей, що підтверджується матеріалами справи.

Інших доводів стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, встановивши невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення змінює в частині визначення розміру аліментів та постановляє стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2700 гривень щомісячно, та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2300 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Даний розмір стягуваних аліментів не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітніх дітей.

Також колегія звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи

Частиною четвертою зазначеної статті визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів. В решті рішення суду слід залишити без зміни.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.08.2020 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого із матерію) у вигляді сплати у твердій грошовій суми 2300 гривень щомісячно, починаючи з 03.12. 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючій із матерію) у вигляді сплати у твердій грошової суми 2700 гривень щомісячно , починаючи з 03.12.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у розмірі сплати за один місяць у розмірі 5000 ( п`ять тисяч ) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2«г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 02 липня 2021 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О.Погорєлова

О.М. Таварткіладзе