Справа № 309/1189/21
Провадження № 2/309/327/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Піцура Я.Я.

за участю секретаря Григорика Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у даному будинку однак не проживають у ньому і ніколи не проживали, і скоріше за все така реєстрація є помилковою. Реєстрація відповідачів у будинку позивача порушує його права на оформлення субсидії, а також на вільне розпоряджання майном.

Посилаючись на приписи ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України та ст. ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Відзив на позов відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не подавався.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Крім того інформація про стан розгляду справи та дату судових засідань розміщено на веб-сайті суду в мережі Інтернет.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.09.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.7-12).

Згідно будинкової книги на будинок АДРЕСА_1 у будинку значаться зареєстрованими ОСОБА_2 з 14.03.1995 року та ОСОБА_3 з 14.01.1997 року (а.с.15. 16).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 30 березня 2021 року встановлено, що у будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому встановлено, що громадянин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку за вказаною адресою не проживають більше 10 років.(а.с.18).

Відповідно до змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права (ст. 391 ЦК України) визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба.

Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані в спірному житлі, однак більше 10 років там не проживають, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 30 березня 2021 року .

Відповідачі, будучи зареєстрованими у будинку позивача до тепер, порушують його права та законні інтереси, як власника, зокрема, і на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, а також позбавляє права на отримання позивачем субсидії.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими що втратили право на користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України витрати із сплати судового збору в сумі 908 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача, тобто по 454 грн. з кожного з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право на користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 червня 2021 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.