Справа № 755/6051/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання усунути перешкоди шляхом вселення,

установив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання усунути перешкоди шляхом вселення посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 , який проживав в АДРЕСА_1 . У визначений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса КМНО Гавриленко А.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, спадкова справа № 33/2016. Після смерті батька залишилось спадкове майно - 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала батьку згідно Свідоцтва про право власності на житло. Інша частина квартири належала дружині батька - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_6 . Правовстановлюючі документи на дану квартиру знаходяться у ОСОБА_2 . Крім нього (позивача) до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та його (позивача) рідна сестра ОСОБА_3 . Згідно заповіту від 13.04.1995 року, батько заповів належну йому частку спірної квартири на ім`я ОСОБА_2 . Однак, він є непрацездатним сином померлого ОСОБА_4 , як і його рідна сестра, вони є пенсіонерами, а ще він має статус інваліда війни другої групи безстроково з 01.04.2003 року, та є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році 1 категорії, а тому разом із сестрою мають право на отримання обов`язкової частки. Батько фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, яка померла у 2008 році, однак свідоцтво не отримував. Спадщина складається з 1/4 частки спірної квартири. Спадкоємцями за законом майна ОСОБА_5 є її донька - ОСОБА_2 та його батько, тобто, по 1/8 частині спірної квартири на кожного. Спадкова маса після смерті батька складається з 1/4 частки спірної квартири згідно свідоцтва про право на житло та 1/8 частини, що залишилася після смерті його дружини. Оформити спадщину він не має можливості, так як не має оригіналу правовстановлюючого документу на спірну квартиру, у зв`язку з чим нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Обов`язкова частка становить 3/8 частин спірної квартири, що складає по 3/16 частин на нього та сестру. У зв`язку з чим просить визнати за ним право власності на 3/32 частин спірної квартири. Більш того, після смерті батька ОСОБА_2 не бажає надавати йому ключі для користування його часткою, вирішити питання мирним шляхом не бажає.

Позивач до суду не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

До суду відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась згідно норм процесуального законодавства. Відзив на позовну заяву не подавала.

До суду відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, надіслала заяву, в якій позов визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо його задоволення, та розгляд справи здійснювати без її присутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 05.04.2021 року.

08.04.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 09.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

24.05.2021 року за клопотанням представника позивача витребувано докази.

18.06.2021 року надійшли витребувані документи.

29.06.2021 року підготовче провадження закрито.

В суді встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 ».

26.04.1978 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб, прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « ОСОБА_11 ».

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5 від іншого шлюбу.

Згідно свідоцтва про смерть від 09.06.2008 року ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про смерть від 07.12.2016 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів спадкової справи установлено, що ОСОБА_5 з 08.06.1979 року по день смерті була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 з 1971 року по день смерті був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло виданого 24.02.1995 року, квартира АДРЕСА_1 належить в рівних долях ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Спадкова справа № 31/2016 відкрита 15.12,2016 року приватним нотаріусом КМНО Гавриленко А.М. за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті матері за заповітом. В заяві зазначила, що спадкоємцем за законом є чоловік померлої ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа № 33/2016 відкрита16.12.2016 року приватним нотаріусом КМНО Гавриленко А.М. за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом. В заяві зазначила, що спадкоємцем за законом є діти померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_13 .

16.12.2016 року ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька (обов`язкової частки).

19.05.2017 року ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька (обов`язкової частки).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про права на спадщину не позбавляє спадкодавця права на спадщину.

По даній справі встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , яка помела ІНФОРМАЦІЯ_2 , до смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніхто не звертався із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , спадкова справа не заводилась.

Враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги (відповідно чоловік та дочка) померлої ОСОБА_5 , вони проживали на момент її смерті в спірній квартирі, тобто прийняли фактично спадщину, то їх частки складаються з по 1/4 частині згідно свідоцтва про власність та 1/8 частині з спадщини (1/4 частина) ОСОБА_5 .

Доказів наявності заповіту від ОСОБА_5 ні в спадкову справу, ні в цивільну справу, сторонами не було надано.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 мають право на обов`язкову частку після смерті батька ОСОБА_4 .

З урахуванням спадщини ОСОБА_5 та заповіту ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , обов`язкова частка ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 становить 3/32 частин квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки позивач не має оригіналу правовстановлюючого документу, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача про визнання за ним права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

В частині визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом за ОСОБА_3 суд відмовляє, оскільки дана особа до суду з відповідними вимогами не зверталась.

Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частини 1 статі 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно частини 1 статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Так, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За положенням частини першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу в користуванні частиною квартири, яка є спадковим майном після смерті його батька, що дає підстави для ухвалення рішення про вселення позивача до даної квартири.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась та не надала жодного доказу на спростування доводів позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судовий збір в розмірі 1 816,00 (908,00 + 908,00) грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258, 259, 273, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання усунути перешкоди шляхом вселення - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 3/32 частин квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення та передачі ключів від квартири.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 816,00 (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок) грн. у дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 07.12.2021 року.

Суддя: