Справа № 203/3776/18
Провадження № 2-з/0203/20/2021
УХВАЛА

23 лютого 2021 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради, комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання наймачем, зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради, КП «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання наймачем, зобов`язання вчинити дії.

22 лютого 2021 року до суду представником позивача ОСОБА_5 подано заяву про забезпечення зазначеного позову. Заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони третім особам у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо вселення їх до квартири АДРЕСА_1 та укладення ними угод про визнання їх наймачами зазначеної квартири, заборони органу приватизації Дніпровської міської ради вчиняти будь-які дії щодо приватизації ними спірної квартири, заборони департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР вчиняти будь-які дії щодо здійснення реєстраціїмісця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спірній квартирі. Заяву обґрунтовано тим, що між сторонами дійсно виник спір і позивач вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , можуть ще раз здійснити спробу вселитися у спірну квартиру або якимось чином зареєструватись у ній, бо раніше вже були спроби протизаконно вселитися, міняти замки та іншим шляхом перешкоджали проживанню ОСОБА_6 у квартирі.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами ст. 149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За вимогами ч.1 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Нормами статті 18 ЦПК встановлено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Так, в провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна справа №203/6675/15-ц за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа - Кіровський районний відділ у місті Дніпропетровську головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Заочним рішенням 04 лютого 2016 року зазначений позов задоволено та визнано ОСОБА_4 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Однак постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2019 року заочне рішення від 04 лютого 2016 року скасовано, а провадження у цивільній справі закрито. Зазначену постанову Дніпровського апеляційного суду оскаржено не було і вона є такою, що набрала чинності.

Отже, заборона ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вселення у квартиру АДРЕСА_1 фактично призведе до зупинення виконання рішення суду, що суперечить нормам статті 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК.

Крім того, перевіряючи доводи заяви, суд враховує, що посилання позивача на можливу передачу квартири відповідачами іншій особі для подальшої приватизації фактично є припущенням, що будь-якими доказами не підтверджено та не може бути єдиною підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Ураховуючи зміст приведених норм вважаю зазначену заяву такою, що не підлягає задоволенню.

При цьому суд бере до уваги те, що позивач звертається до суду із заявою про забезпечення позову учетверте, не зазначаючи будь-яких нових ризиків, які загрожують настанням для нього негативних наслідків.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради, комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання наймачем, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя М.О. Католікян