ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року

м.Суми

Справа №592/7613/18

Номер провадження 22-ц/816/980/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

сторони:

позивач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомбінат «Тепличний»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомбінат «Тепличний»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2021 року в складі судді Алфьорова А.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

22 червня 2018 року СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за договором купівлі-продажу приміщення від 26 червня 2015 року реєстраційний № 4558, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І., ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке розміщене на земельній ділянці кадастровий номер № :14:001:0295. За інформацією Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держземагенства у Сумській області від 11 квітня 2018 року № 515/415-18, у Державному земельному кадастрі відсутні відомості щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером № :14:001:0295, документація із землеустрою щодо формування вказаної земельної ділянки до місцевого фонду документації із землеустрою не надходила. Вважало, що відсутність кадастрового номеру земельної ділянки у договорі купівлі-продажу приміщення, відсутність розміру земельної ділянки в договорі, свідчить про недосягнення сторонами договору в належній формі згоди щодо усіх істотних умов договору.

Просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 26 червня 2015 року реєстраційний номер № 4558, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І. за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2021 року у задоволенні позовної заяви СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення відмовлено.

В апеляційній скарзі СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» задовольнити.

Доводить, що відсутність кадастрового номера земельної ділянки, на якій розміщене нежитлове приміщення, яке є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу, та зазначення у договорі неіснуючого кадастрового номера земельної ділянки, свідчить про недосягнення сторонами договору усіх істотних умов договору купівлі-продажу та згідно з ч. 2 ст. 377, ч. 1 ст. 638 ЦК України, ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу України свідчить про неукладення такого договору та є підставою для визнання його недійсним у порядку ст. 215 ЦК України. Вказує, що укладення договору купівлі-продажу будівлі можливе виключно після виділення земельної ділянки під такою будівлею в окрему земельну ділянку та присвоєння їй кадастрового номеру, який присвоюється під час реєстрації земельної ділянки.

Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку листу Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держземагенства у Сумській області від 11 квітня 2018 року № 515/415-18, який свідчить по неіснування земельної ділянки з кадастровим :14:001:0295, будь-яких доказів про існування земельної ділянки з таким кадастровим номером, її розмір, суду не надано.

Зазначає, що згідно з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації від 28 квітня 2017 року відчужене за оспорюваним договором нежитлове приміщення було реконструйоване в житловий будинок, з присвоєнням адреси: АДРЕСА_2 , який в подальшому подарований ОСОБА_1 за договором дарування від 27 серпня 2019 року ОСОБА_3 , де зазначено, що житловий будинок знаходиться на неприватизованій земельній ділянці кадастровий № :14:001:0340, тобто з іншим кадастровим номером, ніж був зазначений у договорі купівлі-продажу.

Крім того, нерухомість по АДРЕСА_1 розташована у промисловій зоні, що виключає можливість надання земельної ділянки за вказаною адресою для індивідуального житлового будівництва.

Вказує про допущені судом процесуальні порушення: розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення підготовчого засідання та без участі учасників справи, явка яких визнана судом обов`язковою, що є обов`язковою підставою для скасування рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів та третьої особи до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» - адвоката Сошенка Я.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти доводів скарги представника відповідача, третьої особи адвоката Грицика Г.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26 червня 2015 року реєстраційний № 4558, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нанкою Т.І., ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив в особисту приватну власність за вказаним договором нежиле приміщення під літ. «Г» площею 164,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці Сумської міської ради, кадастровий номер № :14:001:0295 (т. 1, а.с. 131-134).

Позивач СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 квітня 2006 року також є власником нежитлових приміщень, розміщених по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 262-268).

Із листа Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі ГУ Держземагенства у Сумській області від 11 квітня 2018 року № 515/415-18 вбачається, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером № :14:001:0295, документація із землеустрою щодо формування даної земельної ділянки до місцевого фонду документації із землеустрою не надходила. Аналогічна інформація надана ГУ Держгеокадастру у Сумській області на запит суду (т. 1, а.с. 9, 10).

За повідомленням Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради від 15 грудня 2017 року земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 знаходиться у виробничій зоні В-5, визначеній для розміщення підприємств 5 класу шкідливості, де розміщення житлових об`єктів не передбачено. Надання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва за вищезазначеною адресою буде порушенням чинних Генерального плану та Плану зонування території міста Суми (т. 1, а.с. 8).

Відмовляючи у задоволенні позову СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при укладенні відповідачами договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 26 червня 2015 року сторони досягли усіх його істотних умов, а позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України не підтверджено належними доказами його доводів про порушення спірним договором його прав та законних інтересів.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За нормами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз`яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Заявляючи вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, позивач посилався на порушення при укладенні договору приписів ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 ЦК України, а саме: незазначення у договорі кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно.

Відповідно до ч. 6 ст. 120 Земельного кодексу України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.

Згідно із ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Із змісту оспорюваного договору купівлі-продажу від 26 червня 2015 року вбачається, що відчужене за на ним нерухоме майно по АДРЕСА_1 розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :14:001:0295, яка перебуває у комунальній власності Сумської міської ради. На момент укладення цього договору статус земельної ділянки та її ідентифікуючі параметри кадастровий номер, на якій розміщено нежитлове приміщення, яке є предметом договору, було підтверджено довідкою Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області ГУ Держземагенства у Сумській області від 25 червня 2015 року № 1446/01.23, про що зазначено у договорі.

На підставі зібраних у справі доказів судом правильно встановлено, що при укладенні договору сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Звертаючись з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний», яке не є стороною цього договору, посилалось на те, що оспорюваний договір не відповідає вимогам ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, оскільки сторони не досягли всіх істотних умов договору, зокрема, в ньому не вказаний розмір земельної ділянки та зазначена недостовірна інформація про її кадастровий номер, що свідчить про неукладення такого договору та є підставою для визнання його недійсним у порядку ст. 215 ЦК України.

Обов`язковою умовою задоволення позову про визнання правочину недійсним є встановлення судом факту порушення у зв`язку з його вчиненням прав чи охоронюваних законом інтересів позивача і воно може бути відновлене шляхом повернення сторін цього правочину до первісного стану.

При цьому із змісту позовних вимог убачається, що спір між СТОВ «Агрокомбінат «Тепличний» та ОСОБА_1 виник з приводу користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташовані об`єкти позивача, а не нежитловим приміщенням, яке є предметом договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, при недосягненні сторонами згоди з усіх істотних умов договору не існує самого договору як юридичного факту, що виключає можливість застосування до нього правил про недійсність правочинів.

Проте, позивач просив визнати договір купівлі-продажу недійсним, при цьому посилаючись на його неукладеність.

За встановлених обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено, що оспорюваним договором купівлі-продажу нежитлового приміщення порушуються його права та законні інтереси.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної про незаконність реконструкції нежитлового приміщення в житлове, оскільки такі вимоги не були предметом позову у цій справі.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом процесуального порядку розгляду справи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки справа призначена та розглянута судом першої інстанції в порядку загального позовного провадження.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального права та не встановлено порушень норм процесуального права, про які зазначає скаржник в апеляційній скарзі, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомбінат «Тепличний» залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко