Справа № 166/567/21 Головуючий у 1 інстанції: Свистун О. М.
Провадження № 22-ц/802/1429/21 Категорія: 32 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Киці С. І., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача Войта Ю. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Забсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами оренди за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 09 вересня 2021 року провадження у справі позовом Комунального підприємства «Забсервіс» (далі - КП «Забсервіс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами оренди закрито.

Роз`яснено позивачу, що дана позовна вимога підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Повернуто сплачений КП «Забсервіс» судовий збір у розмірі 2 270 грн згідно платіжного доручення № 321 від 11 травня 2021 року.

У вересні 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи її тим, що у цій справі 09 вересня 2021 року було ухвалено рішення. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України відповідач повідомила суд, що нею понесені та будуть понесені витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких становить 22 000 грн.

Ураховуючи наведене, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив суд стягнути з КП «Забсервіс» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000 грн.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цій справі відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач КП «Забсервіс» просив апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 09 вересня 2021 року провадження у цій справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У вересні 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення у цій справі додаткового рішення, яким стягнути з позивача КП «Забсервіс» на користь відповідача ОСОБА_1 22 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Статтею 142 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Чинне законодавство не надає роз`яснень, які дії сторони вважаються необґрунтованими.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами 3 5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Водночас, частинами 1 та 2 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Судом першої інстанції під час розгляду цієї справи зловживань процесуальними правами з боку позивача не встановлено, як і не встановлено того, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, при цьому, відповідачем не зазначено у чому виразились необґрунтовані дії позивача. Разом з тим, представник відповідача у суді першої інстанції не заперечував існування між сторонами спору, проте позивачем право на позов було реалізовано шляхом його пред`явлення до неналежного суду.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Меншаков проти України » № 377/02 п.52 рішення від 08 квітня 2010 року, суд повторює, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке згідно з практикою Суду включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом.

Отже, закриття провадження у справі з тієї підстави, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, є формою закінчення справи без ухвалення рішення та без з`ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються, що не свідчить про необґрунтованість дій та зловживання правами позивачем КП «Забсервіс».

Законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

Отже, встановивши, що представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 всупереч ст. 81 ЦПК України не довів факту зловживання позивачем процесуальними правами чи виникнення спору внаслідок його неправильних дій, враховуючи ту обставину, що саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача, а у зв`язку із законодавчими змінами у визначенні юрисдикції спорів із особою, яка припинила підприємницьку діяльність, позивач добросовісно помилився щодо належності даного спору до компетенції суду загальної, а не господарської юрисдикції, у зв`язку з чим провадження у справі було закрито, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що закриття провадження у справі з підстав того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, не може свідчити про необґрунтованість дій позивача, а тому підстави для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відсутні.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про відмову у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цій справі є законною та обґрунтованою.

Наведені представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності ухвали суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції про відсутність необґрунтованих дій позивача у зв`язку із закриття провадження у справі, що виключає підстави для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, а також встановленими у справі обставинами і не впливають на законність ухвали суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди представника відповідача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам заяви про ухвалення додаткового рішення, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді: