Ухвала

22 грудня 2021 року

м. Київ

справа № 607/17065/20

провадження № 61-20158ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Калараша А. А.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Тернопільводоканал», ТОВ «Альтфатер Тернопіль», ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз»; «Тернопільобленерго» Тернопільський МРЕМ, КП ТМ «Тернопільмісьтеплокомуненерго» ТМР, ТОВ «Коменерго-Тернопіль» про зобов`язання комунальних служб провести перерахунок відповідно до наданих позивачем розрахунків та зобов`язання повернути позивачеві кошти,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Тернопільводоканал», ТОВ «Альтфатер Тернопіль», ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз», «Тернопільобленерго» Тернопільський МРЕМ, КП ТМ «Тернопільмісьтеплокомуненерго» ТМР, ТОВ «Коменерго-Тернопіль», в якому просив суд зобов`язати комунальні служби: КП ТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР, КП «Тернопільводоканал», ТОВ «Коменерго-Тернопіль», ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз», ТОВ «Альтфатер Тернопіль», «Тернопільобленерго» Тернопільські МРЕМ зробити перерахунок за житлово-комунальні послуги відповідно до наданих ним розрахунків, стосовно належної йому квартири АДРЕСА_1 , та повернути безпідставно набуті кошти, зокрема: КП ТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР - 7 438,29 грн; КП «Тернопільводоканал» - 5 410,48 грн; ТОВ «Коменерго-Тернопіль» - 2 300,47 грн; ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» - 657,44 грн; ТОВ «Альтфатер Тернопіль» - 300,01 грн; «Тернопільобленерго» Тернопільський МРЕМ - 1 097,36 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2021 року залишено без змін.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку через представника ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року у справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 13 грудня 2021 року справу призначено судді-доповідачу Петрову Є. В., визначено суддів які входять до складу колегії: Калараша А. А. та Ткачука О. С.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 грудня 2021 року визначено колегію суддів для розгляду указаної справи у складі суддів: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Калараша А. А.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових сум визначається сумою, яка стягується.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 17 204,05 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, яким, за загальним правилом, виключається можливість перегляду ухвалених у ній судових рішень судом касаційної інстанції.

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа є малозначною, але оскаржується згідно підпункту в) пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України, а саме справа має виняткове значення для заявника.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями та не свідчить, що справа має виняткове значення для скаржника.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Тернопільводоканал», ТОВ «Альтфатер Тернопіль», ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз»; «Тернопільобленерго» Тернопільський МРЕМ, КП ТМ «Тернопільмісьтеплокомуненерго» ТМР, ТОВ «Коменерго-Тернопіль» про зобов`язання комунальних служб провести перерахунок відповідно до наданих позивачем розрахунків та зобов`язання повернути позивачеві коштивідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Петров

А. І. Грушицький

А. А. Калараш