Справа № 296/2385/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Пчелінової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить: встановити факт, що має юридичне, що диплом серії НОМЕР_1 , виданий 5 липня 1979 року Житомирським медичним училищем по спеціальності зубний технік на ім`я ОСОБА_3 , належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; встановити факт, що має юридичне, що диплом серії НОМЕР_3 , виданий 30 червня 1987 року Житомирським державним педагогічним інститутом ім. І.Франка за спеціальністю біологія з додатковою спеціальністю хімія на ім`я ОСОБА_3 , належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; встановити факт, що має юридичне значення, що військовий квиток серії НОМЕР_4 , виданий 19 жовтня 1979 року Житомирським міським військовим комісаріатом Житомирської області на ім`я ОСОБА_3 , належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; встановити факт, що має юридичне значення, що трудова книжка серії НОМЕР_5 , видана 27.08.1979 року на ім`я ОСОБА_3 , належить ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Посилаючись на те, що на теперішній час він має на меті оформити пенсію, однак, ним було з`ясовано, що в дипломі про закінчення ним Житомирського медичного училища, в дипломі про закінчення ним Житомирського державного педагогічного інституту ім. І.Франка, в трудовій книжці та військовому квитку є описка, його прізвище зазначено « ОСОБА_4 » замість вірного « ОСОБА_5 », тому просив встановити факт належності йому вищенаведених документів

Заявник та представник заявника у судовому засіданні просили заяву задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник заінтересованої особи подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління, проти задоволення заяви не заперечують за умови доведеності її належними документами (а.с.16-17).

Суд, заслухавши заявника та його представника, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що заявник згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області 30.04.2002 року, має такі анкетні дані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомир, російською мовою у паспорті зазначено « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.5).

Заявник згідно картки фізичної особи-платника податків, виданої Головним управлінням ДПС у Житомирській області 26.11.2020 року, має такі дані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (а.с.6).

Із матеріалів справи вбачається, що диплом серії НОМЕР_1 виданий 05 липня 1979 року Житомирським медичним училищем на ім`я ОСОБА_3 (а.с.8).

Диплом серії НОМЕР_3 виданий 30 червня 1987 року Житомирським державним педагогічним інститутом ім. І.Франка на ім`я ОСОБА_3 (а.с.7).

27 серпня 1979 року заявнику оформлена трудова книжка серії НОМЕР_5 на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с.10).

Також в матеріалах справи міститься військовий квиток серії НОМЕР_4 , виданий 19 жовтня 1979 року Житомирським міським військовим комісаріатом Житомирської області на ім`я (російською мовою) ОСОБА_7 (а.с.9).

Як зазначає заявник, він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з метою призначення пенсії за віком, однак під час перевірки наданих ним документів було виявлено, що в його документах невірно вказано його прізвище « ОСОБА_8 » замість вірного « ОСОБА_5 », що підтверджується листом Головного управління ПФУ в Житомирській області (а.с. 16-17).

Отже, встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідне заявнику для подальшого оформлення пенсії.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають (ч.3 ст. 315 ЦПК України).

Розбіжності у написанні прізвища заявника у вказаних документах виникли внаслідок помилки (описки) у написанні його прізвища відповідними спеціалістами, зокрема з кадрової роботи, оскільки всі інші його анкетні дані в трудовій книжці та дипломах, а саме ім`я, по батькові та дата народження співпадають з тими даними, що зазначені у паспорті заявника.

При цьому, суд бере до уваги факт наявності у заявника оригіналу вказаної трудової книжки та дипломів на його ім`я, а також те, що прізвище власника трудової книжки та дипломів лише на одну літеру різниться з його прізвищем, зазначеним у паспорті.

Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає заявлені вимоги щодо встановлення факту належності ОСОБА_2 трудової книжки та дипломів підлягає задоволенню.

Заява в частині належності ОСОБА_2 військового квитка не підлягає вирішенню, оскільки згідно ч.3 ст. 315 ЦПК України така вимога не підлягає розгляду в окремому провадженні.

За таких обставин заява про встановлення факту, що має юридичне значення щодо належності правовстановлюючих документів, підлягає частковому задоволенню.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт, що трудова книжка серії НОМЕР_5 оформлена 27 серпня 1979 року на ім`я (мовою оригіналу - російською мовою) « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомир.

Встановити факт, що диплом серії НОМЕР_1 , виданий 05 липня 1979 року Житомирським медичним училищем на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомир.

Встановити факт, що диплом серії НОМЕР_3 виданий 30 червня 1987 року Житомирським державним педагогічним інститутом ім. І.Франка на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомир.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Ольжича, 7.

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 01.06.21.