Справа № 183/8294/19
№ 2-з/183/268/21

У Х В А Л А
22 грудня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Сороки О.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Іванової Наталії Олексіївни про забезпечення позову,
в с т а н о в и л а:
27 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:
Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року по справі було відкрито провадження.
21 лютого 2020 року від відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 , надійшла позовна заява до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кокосадзе Л.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва (Уманчук) О.С., Василівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування записів про реєстрацію прав (т.1 а.с. 36-44).
Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року прийнято до розгляду уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєва (Уманчук) О.С., Василівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, про:
-стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків, викликаних злочинними діями у розмірі 1002748 грн.
В подальшому розглядається справа з урахуванням уточнених позовних вимог.
Наразі триває судовий розгляд справи.
21 грудня 2021 року представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , з метою забезпечення позову, звернулася до суду із заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:
-на дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-на дачний будинок, якому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 , на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 5 від 22 квітня 2020 року;
-на дачний будинок, якому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 6 від 22 квітня 2020 року.
Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом: накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
Зміст заяви про забезпечення позову не суперечить вимогам ст.151 ЦПК України. Захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно входить до переліку видів забезпечення позову, передбачених ст.150 ЦПК України і відповідає предмету позову у даній справі та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.
Судом встановлено, скасування записів про проведення державної реєстрації прав, рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу та державного реєстратора щодо проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки є саме предметом зустрічного позову ОСОБА_1 .
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір який регулюється нормами цивільного законодавства та за наявних у справі документів та документів доданих до заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Враховуючи характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, та вважає можливим вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:
-на дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-на дачний будинок, якому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 5 від 22 квітня 2020 року;
-дачний будинок, якому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 6 від 22 квітня 2020 року.
Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 149,ст. 150, 151, ч. 1 ст. 157, 260 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Іванової Наталії Олексіївни про забезпечення позову, - задовольнити.
Вжити заходи щодо забезпечення позову ОСОБА_1 та накласти арешт на:
-на дачний будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-на дачний будинок, якому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 5 від 22 квітня 2020 року;
-на дачний будинок, якому присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 , на підставі рішення виконавчого комітету Піщанської сільської ради № 6 від 22 квітня 2020 року до набрання законної сили рішенням у цивільній справі.
Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, а згідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.
Апеляційна скарга на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Сорока О.В.