Провадження № 22-ц/812/1335/21

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Миколаїв

справа № 485/336/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Тищук Н. О.,

суддів Лівінського І. В., Шаманської Н.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

акціонерного товариства «Акцент-Банк

на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області, постановлене 11 травня 2021 року суддею Квєткою І.А. в приміщенні цього ж суду, (повне рішення складено цього ж дня), у цивільній справі за позовом

акціонерного товариства «Акцент-Банк» до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 отримав у банку кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 44, 40 % річних на суму залишку заборгованості.

Посилаючись на порушення позичальником умов кредитного договору, банк просив стягнути з ОСОБА_1 22 056, 72 грн. заборгованості, з яких: 13 792, 11 грн. за тілом кредиту, 8 014, 61 грн. за відсотками та 250 грн. штрафу.

Відповідач участі у судових засіданнях не приймав, своєї думки стосовно позову не висловив, правом подачі відзиву на позов не скористався.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2021 року позов задоволено частково, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 6 297, 55 грн. кредитної заборгованості та 648, 12 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі банк просив рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на помилковість висновку суду про недоведеність узгодження умов кредитування.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом без повідомлення та виклику учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2019 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк». В анкеті-заяві зазначені паспортні дані та місце проживання позичальника. Будь-яких інших даних, у тому числі щодо суми отриманих кредитних коштів, розміру процентів за користування ними та обсягу відповідальності за порушення умов кредитування анкета-заява не містить. Не визначено нею і типу кредитної картки, яку ОСОБА_1 бажав оформити (а.с. 6).

До позовної заяви банком додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг за кредитною карткою типу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проте підпису позичальника ці Умови та правила не містять (а.с. 15).

Також банк посилається на паспорт споживчого кредитування, підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису.

Однак з виписки по рахунку вбачається, що у період 05 листопада 2019 року по 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 активно користувався кредитною карткою та зняв 15 142, 11 грн., повернувши лише 1000 грн. (а.с. 30).

За такого борг позичальника за тілом кредиту складає 14 142, 11 грн.

З січня 2020 року банк почав нараховувати ОСОБА_1 проценти та штрафи за порушення умов кредитного договору, розраховуючи їх за умовами кредитної картки «Зелена».

Розділом 4 Паспорту споживчого кредитування визначено, що пільгова процентна ставка за кредитом складає 0, 000001 відсотки на місяць а базова 3, 7 процентів на місяць (44,4 %).

Кредит має повертатись щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно у розмірі % 5 від заборгованості на останній день минулого місяця, але не менше 100 грн., та не менше суми нарахованих процентів + штраф, якщо він виник, але не більше залишку заборгованості (розділ 5).

Штраф за розділом 6 паспорту споживчого кредитування списується у день списання відсотків: 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового платежу повністю або частково на суму від 100 грн.; та 100 грн. кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового платежу на суму від 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на сум від 100 грн. другий місяць і більше.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі (крім тіла кредиту) стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами та штрафи за порушення умов кредитуваня. При цьому посилався на підписання позичальником Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та підписання паспорту споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка".

Підписання позичальником паспорту споживчого кредитування підтверджується простим електронним підписом, вчиненим 04 листопада 2019 року, шляхом підтвердження ОТП 47 з номера телефону НОМЕР_1 у відповідності з умовами та правилами надання банківських послуг.

Така форма договору є підставою вважати його укладеним в електронній формі та підписаним сторонами в порядку передбаченому статтями 638, 639 ЦК України, статтями 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь банку підлягає стягненню 2 270 грн., сплачених за пред`явлення позову та 3 405 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 5 675 грн. судових витрат.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 травня 2021 року змінити, збільшивши стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» кредитної заборгованості до 22 056 (двадцяти двох тисяч п`ятдесяти шести), 72 грн., та судових витрат до 5 675 (п`яти тисяч шістсот сімдесяти п`яти) грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 08 липня 2021 року