КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/3317/21
УХВАЛА

21.12.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку та залучення доказів по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В:

31.05.2021 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 40935,94 грн., у відшкодування моральної шкоди 20000,00 грн., судові витрати в сумі 16000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08.06.2021 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.

22.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача по справі ОСОБА_3 ОСОБА_4

01.09.2021 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи за вх. №46820.

30.11.2021 року до суду надійшло від представника позивача знов клопотання про долучення доказів до матеріалів справи за вх. №66502.

10.12.2021 року представником позивача надано до суду заяву про поновлення строку для подання доказів у відповідності до клопотання від 30.11.2021 року, в якому представник просить суд вважати поважними причини пропуску строку на подання доказів, посилаючись на те, що необхідність у поданих доказів зумовлено обставинами викладеними відповідачем у відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим ці докази не були подані разом з позовом.

У підготовчому судовому засіданні 21.12.2021 року представник позивача не підтримувала клопотання про долучення доказів від 01.09.2021 року, та просила суд задовольнити заяву про поновлення процесуального строку та залучення до матеріалів справи поданих доказів до клопотання від 30.11.2021 року.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вказаного клопотання через пропуск строку позивачем на подання доказів та необґрунтованості підстав для поновлення такого строку.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши подані до суду клопотання, оглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Статтею 83 ЦПК України встановлено порядок подання до суду доказів.

Відповідно до вказаної статті, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Статтею 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У відповідності до статті 83 ЦПК України, докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як вбачається, позивач звернувся до суду з позовом 31.05.2021 року, а докази, які представник просить суд долучити до матеріалів справи подані до суду 01.09.2021 року та 30.11.2021 року, про подання яких та неможливість отримання яких, позивачем у позові не заявлено, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку, про пропуск стороною позивача процесуального строку на вчинення процесуальних дій з подання доказів.

Статтею 120 ЦПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

У відповідності до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Приймаючи те, що докази додані до клопотання від 01.09.2021 року, подано з пропуском відповідного строку та стороною позивача клопотання не підтримувалось, суд вважає за необхідне зазначене клопотання від 01.09.2021 року за вх. №46820 залишити без розгляду, а відповідні докази додані до клопотання судом до розгляду в рамках цивільної справи №947/16548/21 не приймаються.

Щодо клопотання від 30.11.2021 року за вх. №66502 та поновлення строку на вчинення процесуальної дії, суд зазначає наступне.

Статтею 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом враховується, що встановлення строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених ЦПК України, певних процесуальних дій.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на подання до суду заявлених доказів, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа "Ілхан проти Туреччини" (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Суд вважає, що представником позивача жодним чином не обґрунтовано поважність пропуску строку подання доказів до суду.

Стосовно доводів про пропуск процесуальних строків через викликану необхідність подання доказів після подання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Як вбачається, ухвалою судді від 08.06.2021 року, судом було визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Одночасно судом було роз`яснено позивачеві, що у разі отримання відзиву на позову заяву, позивач має право у відповідності до ст.179 ЦПК України, у десятиденний строк з дня отримання відзиву на позову заяву, надати відповідь на відзив, до якого застосовуються правила встановлені ч.3-5 ст. 178 ЦПК України, у відповідності до якого відповідь на відзив повинна містити зокрема перелік документів та інших доказів, що додаються до відповіді на відзив, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відповіддю на відзив, із зазначенням причин їх неподання.

Як вже судом встановлено, відзив на позовну заяву від представника відповідача надійшов до суду 22.07.2021 року, до якого відповідачем подано докази скерування його іншим учасникам процесу.

Відповідно до фіскального чеку від 20.07.2021 року ПН55, поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 здійснено за номером №917.

Згідно з трекінгом поштового відправлення Укрпошта за №917, що перебуває у відкритому доступі, судом встановлено, що ОСОБА_1 вказане поштове відправлення отримано 27.07.2021 року.

У десятиденний термін встановлений на подання відповіді на відзив, з моменту отримання вказаної копії відзиву на позовну заяву, сторона позивача не скористалась, а подані до суду докази надійшли 30.11.2021 року, тобто через чотири місяці.

Обґрунтованих посилань на поважність пропуску процесуального строку до суду представником не надано.

У ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що представником позивача подано клопотання про долучення доказів від 30.11.2021 року за вх. №66502 з пропуском встановленого процесуального строку на вчинення відповідних процесуальних дій та необґрунтовано поважність пропуску такого строку, суд доходить до висновку про необґрунтованість заяви представника позивача про поновлення процесуального строку для вчинення процесуальних дій, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити, клопотання про залучення доказів залишити без розгляду, а подані до нього докази судом до розгляду не приймаються.

Керуючись ст. 43, 76, 81, 83, 120-124, 126, 127, 222, 261, 352-354, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку для подання доказів відмовити.

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про залучення доказів від 01.09.2021 року за вх. №46820 та від 30.11.2021 року за вх. №66502 залишити без розгляду.

Докази подані представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до клопотань про залучення доказів від 01.09.2021 року за вх. №46820 та від 30.11.2021 року за вх. №66502 до розгляду в рамках цивільної справи №947/16548/21 судом не приймаються.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду в частині відмови поновити пропущений процесуальний строк може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 22.12.2021 року.

Головуючий Калініченко Л. В.