Провадження № 2/761/2314/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Кутіковій М.Г.,

за участі представника позивача: Шилкова В.О.,

представника Подільського районного відділу

державної виконавчої служби у м. Києві

Центрального міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Київ: Скрипко Ю.О.,

представника Головного управління

Державної казначейської служби

України у місті Києві: Сахарової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, третя особа - Державна казначейська служба України про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення грошових коштів.

Під час слухання справи як третю особу було залучено Державну казначейську службу України.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з Державного бюджету України на користь позивача грошові кошти в сумі 138 739,00 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що за рішенням суду було стягнуто заборгованість за кредитним договором з боржника та поручителя (позивача).

Рішення суду набрало законної сили та відносно позивача було видано виконавчий лист, який було пред?явлено до виконання до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після відкриття виконавчого провадження було винесено постанову якою накладено арешт на все майно боржника (позивача у даній справі).

Після переуступки кредитором заборгованості, позичальник - ОСОБА_2 01.10.2013 року сплатив кошти в розмірі 639 440,00 грн. та йому було видано довідку про повне погашення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначає, що у зв`язку з цим припинилась і порука.

25.09.2014 року державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ясінською К. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

У грудні 2019 року позивач звернулась до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою закінчення зазначеного виконавчого провадження та зняття арешту накладеного в рамках даного виконавчого провадження.

18.12.2019 року згідно з наданою державним виконавцем квитанцією і розрахунку виконавчого збору та витрат виконавчого провадження позивач сплатила 138 739,00 грн. (що складають виконавчий збір та витрати виконавчого провадження). 19.12.2019 року позивач звернулась із заявою про закінчення виконавчого провадження та надала квитанцію про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Також позивач просила зняти арешт, накладений постановою від 24.09.2012 року.

Проте листом від 09.03.2020 року було відмовлено в знятті арешту.

Позивач зазначає, що 138 739,00 грн. сплачено без відповідної правової підстави, оскільки у виконавчому провадженні не виносилось постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а тому мають бути повернуті позивачу як безпідставно сплачені кошти.

09.09.2020 року до суду надійшов відзив Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що грошові кошти позивачем сплачені в рамках виконавчого провадження, правові підстави для стягнення з Державного бюджету України безпідставно отриманих коштів відсутні. Головне управління казначейства в м.Києві не є належним відпровідачем по справі.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог так як підстави для сплати коштів існували - постанова державного виконавця.

Третя особа - Державна казначейська служба України в судове засідання представника не направила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи.

А тому суд продовжив слухання справи на підставі статті 223 ЦПК України у відсутність сторін, які не з?явились в судове засідання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за наступних підстав.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Печерського районного суду м.Києва від 22.12.2011 року у справі №2-5292/11, 04.09.2012 року Печерським районним судом м.Києва видано виконавчий лист №2-5292/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу в сумі 1 383 699,54 грн.

24.09.2012 головним державним виконавцем державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Слободчик Д.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34368719 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу в сумі 1 383 699,54 грн.

24.09.2012 головним державним виконавцем державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Слободчик Д.Г. винесено постанову в рамках виконавчого провадження № 34368719 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1

25.09.2014 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві Ясинської К.М. виконавчий документ повернуто стягувачу з підстави відсутності у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення боргу.

02.10.2013 згідно з довідкою, виданою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_2 погасив заборгованість за кредитним договором та договором овердрафту, укладеним між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 виконання зобов`язань за яким було гарантоване порукою ОСОБА_1 згідно договору поруки, а тому останній вважається припиненим.

04.10.2013 листом компанія ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підтвердила факт повного погашення заборгованості за кредитним договором від 16.04.2008.

18.12.2019 на депозитний рахунок відділу від платника ОСОБА_1 надійшли кошти у розмірі 138 739,00 грн із призначенням платежу: виконавчий збір 138 369,95 грн, витрати виконавчого провадження 369 грн.

19.12.2019 на адресу Подільського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшла заява ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження № 34368719 та зняття арешту з майна.

09.03.2020 Подільським РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 09.03.2020 надано відповідь, у якій зазначено, що відсутні підстави для зняття арешту з майна, оскільки на депозитний рахунок відділу від боржника ОСОБА_1 надійшли кошти у розмірі 138 739,00 грн з яких: витрати виконавчого провадження 369,00 грн та 138 369,95 грн, що згідно курсу НБУ станом на день сплати 18.12.2019 становить 5 895,80 доларів США. Залишок виконавчого збору, що підлягає сплаті за виконавчим провадженням становить 8 024,60 доларів США.

Позивач не погодилась із відмовою державного виконавця скасувати арешт та звернулась до суду із скаргою. Печерський районний суд м.Києва ухвалою від 20.05.2020 року задовольнив скаргу. Проте Київський апеляційний суд постановою від 27.10.2020 року ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 20.05.2020 року скасував та скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково - визнав неправомірною бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрипки Юлії Олександрівни при проведенні виконавчих дій у виконавчому провадженні № 34368719 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5292/11 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» боргу у сумі 139 204,04 доларів США та зобов`язав державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Скрипку Юлію Олександрівну вирішити питання про закінчення виконавчого провадження № 34368719 та зняття арешту відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом, боржник сплатила той виконавчий збір, який зазначено у постанові про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2012. Будь - яких інших постанов про виконавчий збір чи витрати виконавчого провадження державним виконавцем не приймалося. Більше того, відсутні будь - які докази про те, що після повернення виконавчого листа стягувачу виконавче провадження щодо виконання судового рішення було відкрито повторно.

За наявності ж іншої постанови про стягнення виконавчого збору чи витрат виконавчого провадження боржник мала б право на оскарження такої постанови у порядку адміністративного судочинства.

Фактично виконавчого провадження щодо виконання рішення суду не існує, оскільки після повернення виконавчого листа стягувачу повторно виконавче провадження не відкривалося.

Натомість існує виконавче провадження про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, розмір яких визначено у постанові про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2012.

Боржник погодилася з даною постановою та сплатила ту суму виконавчого збору, яка зазначена у постанові та витрати виконавчого провадження, розмір яких, визначено державним виконавцем.

А тому оскільки вказані обставини встановлені рішенням суду, у відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Отже, так як Київський апеляційний суд встановив, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2012 року в якій було визначено розмір витрат виконавчого провадження та розмір виконавчого збору позивач сплатила суму 138 739,00 грн., суду не надано доказів що на час розгляду справи судом постанова скасована, тому суд приходить до висновку, що кошти були сплачені на відповідній підставі та не можуть бути повернуті позивачу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 10, 11, 77-81, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, третя особа - Державна казначейська служба України про стягнення грошових коштів - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 лютого 2021 року

Суддя: Н.Г. Притула