Провадження № 22-ц/802/236/21 Категорія: 39 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення відсотків за депозитним договором за апеляційною скаргою представника відповідача Акціонерного товариства «Ощадбанк» адвоката Опейди Антона Валерійовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення відсотків за депозитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.2017 року між нею та ПАТ «Державний ощадний банк України» укладено договір № 24956902 на вклад «Мій прогресивний депозит» На виконання даного договору вона внесла кошти в розмірі 100000 грн. Згідно п. 2.5 договору, якщо вкладник в день повернення депозиту не з`явився в установу банку для отримання депозиту строк дії договору та строк депозиту автоматично продовжується щоразу на строк вказаний в п. 1.1 договору, тобто, на 1 місяць.

28.08.2018 року вона звернулася в банк з приводу повернення коштів з депозитного рахунку, проте, їй усно повідомили, що кошти на рахунку відсутні. 29.08.2018 року на адресу банку вона подала письмову заяву, в якій просила банк виплатити їй депозитні кошти. 04.10.2018 року на її адресу надійшов лист відповідача, де було зазначено, що банком проведено службове розслідування та 27.09.2018 року зібрані матеріали скеровані в ГУНП у Волинській області

22.02.2019 року вона звернулась в Луцький міськрайонний суд з позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення суми депозиту, пені та інфляційних втрат. В ході розгляду справи, а саме 24.07.2019 року, АТ «Ощадбанк» перераховано ОСОБА_1 кошти в сумі 100000 грн. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.02.2020 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 21.05.2020 року позов задоволено частково, стягнуто з АТ «Державний ощадний банк України» в її користь пеню в розмірі 3% за кожен день прострочення в розмірі 25000 грн., інфляційні втрати в розмірі 8500 грн., 3% річних в розмірі 2712 грн., а всього 36212, 11 грн.

Вказує, що відповідно до умов п.1.2 договору базова процентна ставка встановлена у розмірі 11.5% річних, яка виплачується до дня фактичного повернення вкладу вкладникові. А тому , банк зобов`язаний нарахувати та сплатити на її користь проценти на банківський вклад в розмірі, визначеному п. 1.2 договору до дня фактичного повернення вкладу. Зокрема, оскільки згідно виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відповідачем нараховано і виплачено проценти 29.06.2017 року в сумі 760,90 гривень та 31.07.2017 року в сумі 760,88 гривень, то вважає, що стягненню підлягають проценти за період з 01.08.2017 року по 23.07.2019 року ( дня повернення депозиту), що становить 19716,15 гривень.

Просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати відсотків за договором № 2456902 на вклад «Мій прогресивний депозит» в сумі 19716, 15 гривень з посиланням на вимоги ст.ст. 599, 1058, 1060, 1061 ЦК України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення відсотків за депозитним договором задоволено частково.

Стягнуто з акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в користь ОСОБА_1 відсотки за депозитним договором за період з серпня 2017 року по серпень 2018 року в сумі 13042 гривні 73 копійки.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, вказує, що рішення суду в частині задоволених позовних вимог є незаконними, необґрунтованими, ухваленими при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, дійсним обставинам справи, з порушенням процесуального та матеріального права просить рішення скасувати в оскаржуваній частині, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 , просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.05.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі провідного економіста служби роздрібного бізнесу ТВБВ № 10002/0106 (смт. Локачі) філії Волинського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Козак В.О. укладено договір № 24956902 на вклад «Мій прогресивний депозит».

На виконання вказаного договору позивачем відповідно до квитанції № 24956902 (#103356668) від 29.05.2017 року внесено 100000 грн. на рахунок ОСОБА_1 у ПАТ «Державний ощадний банк України».

Згідно п. 1.1 договору вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 на умовах цього договору кошти в сумі 100000 грн. строком на 1 місяць.

Згідно п. 2.5 договору, якщо вкладник в день повернення депозиту не з`явився в установу банку для отримання депозиту строк дії договору та строк депозиту автоматично продовжується щоразу на строк вказаний в п. 1.1 договору, тобто, на 1 місяць.

28.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася в банк щоб повернення депозиту в сумі 100000 грн. Проте, банк їй депозит не повернув, мотивуючи це тим, що кошти на рахунку відсутні, ними проведено службове розслідування з даного приводу та 27.09.2018 року зібрані матеріали направлено в ГУНП у Волинській області.

Також встановлено, що відповідно до меморіального ордера № АТ «Державний ощадний банк України» перерахував ОСОБА_1 суму депозиту грошові кошти в сумі 100000 гривень з призначенням платежу - повернення коштів за договором № 24956902 від 29.05.2017 року.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

З огляду на те, що позивач правомірно сподівалася на належне виконання договору вкладу з відповідачем, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій лежить на банківській установі, особи, винні в порушенні правил банківських операцій, у спірних правовідносинах з позивачем діяли від імені банку та розпоряджалися на власний розсуд коштами позивача вже після передачі їх на депозит, отже вчиняли протиправні дії стосовно коштів, які перейшли у власність відповідача, позивач не може бути відповідальною за порушення, вчинені посадовими особами відповідача, оскільки ним виконані умови укладених угод.

За змістом положень статей 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Особливості правовідносин за договором банківського вкладу визначено параграфом третім глави 71 ЦК України, у якому визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно п. 1.1 договору № 24956902 «Мій прогресивний депозит» вкладник вносить, а банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_2 на умовах цього договору кошти в сумі 100 000 грн. строком на 1 місяць.

Відповідно до п. 2.5 договору, якщо вкладник в день повернення депозиту не з`явився в установу банку для отримання депозиту, строк дії договору та строк депозиту автоматично продовжується щоразу на строк вказаний в п. 1.1 договору, тобто, на 1 місяць.

Відповідно до п.2.2 договору нарахування банком процентів за договором здійснюється з урахуванням календарного числа днів ( неробочих святкових та вихідних включно) кількість днів у році приймається за 365(366).

Строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.

Пунктом 1.2 договору на вклад «Мій вільний депозит» визначено базову проценту ставку в розмірі 11,5 % річних.

Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до п..2.6 договору сторони домовились, що після закінчення строку дії депозиту, вказаного у п.1.1 договору, або після закінчення продовженого строку депозиту депозит та невиплачені проценти, нараховані до закінчення строку депозиту, вкладник протягом 1 дня може отримати готівкою. Якщо в день повернення депозиту вкладник не отримав депозит та/або проценти, то депозит разом з нарахованими та невиплаченими процентами наступного робочого дня підлягають перерахуванню на поточний рахунок вкладника, вказаний у п.3.3.1 договору, а в разі закриття такого рахунку депозит зберігається на рахунку без нарахування процентів.

Пунктом 3.1.1 договору сторони передбачили, що вкладник має право при намірі відмовитись від автопролонгації договору подати до банку заяву про відмову від автопролонгації.

Крім того, п.3.3.1 договору встановлено, що банк зобов`язаний повернути депозит в день повернення депозиту, визначений відповідно у п.1.1 договору, шляхом перерахування на відповідний рахунок або шляхом видачі готівкою та сплатити нараховані проценти.

З заявою про повернення депозиту в сумі 100000 грн ОСОБА_1 звернулася в банк 29.08.2018 року. Таким чином, строк дії договору на вклад «Мій вільний депозит», укладеного 29.05.2017 року закінчився 30.08.2018 року, внаслідок подання позивачем відповідної заяви до банку про повернення депозитних коштів та припинення договірних зобов`язань.

Проценти на вклад позивачу нараховані та виплачені за червень та липень 2017 року в сумі відповідно 760,90 грн. та 760,88 грн.. За період з серпня 2017 року по серпень 2018 року АТ «Державний ощадний банк України» позивачу проценти не нараховував та не сплачував.

обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. Відповідно до розрахунку за даний період суд стягнув 13042,73 грн., частково задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до пп. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб включаються, зокрема пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 ПК України).

До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у вигляді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України.

Згідно з пп. 170.4.1 п. 170.4 ст. 170 ПК України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа.

Отже, податковий агент, згідно п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV Податкового кодексу України.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Враховуючи вимоги зазначених норм Податкового кодексу України, що сума коштів (процентів за договором банківського вкладу) підлягає стягненню без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано вимоги Податкового кодекс України, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вищевказаних норм Податкового кодексу України банк як податковий агент стосовно позивача при виконанні рішення суду зобов`язаний утримати і перерахувати податок із вказаної суми процентів, що стягуються за рішенням суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ощадбанк`залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді