П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року м. Київ

справа № 758/3184/16

провадження № 22-ц/824/77/2021

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1»

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року, у складі судді Ларіонової Н.М., повний текст складений 22.04.2020 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 рокуОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок поширення недостовірної інформації.

Позовні вимогиОСОБА_1 мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» вийшов сюжет у телепрограмі «Гроші», в якому була поширена негативна неправдива інформація про нього. Сюжет був присвячений темі неправомірного відчуження експонатів різних музеїв їх керівниками на користь третіх осіб двома способами: підміна оригіналів експонатів на підробку та продаж експонатів з одночасним складанням документів про їх знищення.

Позивач зазначав, що вказаною інформацією порушено його право, підірвано ділову репутацію, як керівника НІЕЗ «Переяслав». Поширена відповідачем інформація спричинила для нього серйозні негативні наслідки, а саме: 07 березня 2013 року наказом Міністра культури України його відсторонили від виконання посадових обов'язків; цього ж дня у мережі Інтернет поширено безліч неправдивих образливих для нього публікацій з цього приводу, які шкодять його діловій репутації; 12.03.2013 року Переяслав-Хмельницьким МВ ГУМВС України у Київській області було розпочато досудове розслідування за ознаками у діях позивача кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 191 КК України; до моменту закінчення усіх перевірок (понад три місяці) позивач не отримував заробітну плату; проти позивача ініційовано судову справу про розірвання з ним контракту.

ОСОБА_1 вказував, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 червня 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 03 листопада 2015 року, у справі № 758/6767/13 за його позовом до ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про визнання інформації недостовірною, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, встановлено, що відповідачем 04 березня 2013 року в ефірі телепрограми «Гроші» поширено негативну, недостовірну інформацію про позивача.

Позивач зауважує, що внаслідок незаконних дій відповідача йому було завдано душевного болю, відчуттів немічності, безпомічності, незахищеності, зневаги і приниження, пригнічення та образи, при цьому він сумлінно виконував свої обов`язки впродовж роботи у заповіднику, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, отримував заохочення за успіхи у роботі. Натомість відповідач без жодних пояснень, грубо порушив його права, гарантовані Конституцією.

Отже, посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач пояснив, що відповідно до наданого позивачем листа заступника начальника СВ Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області Чичиркіна А.О., кримінальне провадження № 0000307, внесене до ЄРДР у зв`язку з сюжетом в передачі «Гроші» ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпочато за фактом замаху на розтрату майна службовою особою, а щодо позивача кримінальне провадження не здійснювалось. 19 червня 2013 року кримінальне провадження було закрито, а тому твердження позивача про те, що це провадження суттєво та негативно вплинуло на його життя, є надуманим та безпідставним. Зазначав, що відсторонення позивача тривало з 07 березня 2013 року по 14 травня 2013 року, відповідно до Наказів Міністерства культури України. Судову справу щодо розірвання трудового контракту з позивачем ініційовано трудовим колективом НІЗЕ «Переяслав», а точніше Первинною профспілковою організацією Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості «працівників НІЕЗ «Переяслав». Крім того, до травня 2015 року позивач продовжував працювати на посаді директора НІЕЗ «Переяслав».

Відповідач вважає, що жодна з обставин, представлених позивачем як негативні наслідки поширення ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» інформації, не є таким наслідком сюжету від 04 березня 2013 року.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяної внаслідок розповсюдження недостовірної інформації, в розмірі 50 000 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що судом не було досліджено ступень вини засобу масової інформації.

Так, журналісти перед поширенням інформації не усвідомлювали її недостовірність, спиралися на журналістські джерела та мали на меті інформування суспільства про інформацію та події, які можуть становити суспільний інтерес.

Апелянт також посилається на те, що судом не було встановлено причинного зв`язку. Надана позивачем документація не свідчить, що погіршення здоров`я відбулося саме внаслідок виходу сюжету ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1».

Крім того, відповідач зазначає про те, що судом не обґрунтовано розмір моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» вийшов сюжет у телепрограмі «Гроші», в якому була поширена інформація про ОСОБА_1 .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року у справі № 758/6767/13-ц позов задоволено частково, визнано недостовірною інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телепрограми «Гроші» ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про ОСОБА_1 , а саме: « ОСОБА_1 , у мене до Вас делікатна розмова є, може ми могли б поговорити десь в кабінеті?», «Директор музею призначає зустріч за п`ятнадцять хвилин пояснює - дуже заклопотаний.», «Я працюю на одну дуже впливову людину, вона хотіла б поділитися грішми з вашим музеєм або з вами особисто.» «за одну послугу? Ну, меценати нам завжди потрібні, а що за послуга? Ця людина хотіла б мати одне з ваших полотен», «Директор просить 15 хвилин на роздуми і одразу хапається за мобільний. Вдруге йти лячно. Певно, нас уже чекає міліція. Он уже і охоронець визирає з двору. Аж ні.» «Ви ж назвали картини різних цінових категорій. П`ятдесят тисяч доларів вас влаштовує? Давайте продовжимо хвилин за сорок.», «Звичайно, у кафе ми не пішли і сподіваємося, що єдині люди з ким зустрінеться такий директор музею - правоохоронці.»; зобов`язано ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» спростувати інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телепрограми «Гроші» ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» про ОСОБА_1 шляхом повідомлення резолютивної частини рішення в ефірі телепрограми «Гроші» ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», не пізніше 15 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києві від 03 листопада 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» відхилено, рішення Подільського районного суду м. Києві від 12 червня 2015 року залишено без змін.

Згідно вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктами 3, 9 постави Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 1) передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту завдання позивачу моральної шкоди, яка була зумовлена поширенням негативної, неправдивої інформації про генерального директора НІЕЗ «Переяслав», що дискредитує його ділову репутацію, породжує негативне ставлення до нього.

При цьому, визначаючи компенсацію завданої позивачу моральної шкоди в сумі 50 000 грн., суд виходив з даних про особу позивача та способу поширення інформації, вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, як вже зазначалось, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5).

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності.

Відповідно до пункту 4 частини другої етапі 23 ЦК моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Ця обставина повинна враховуватися судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних висновків про наявність передбачених законом підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу у зв`язку ізпоширенням щодо нього негативної та неправдивої інформації.

Однак, зважаючи на вимоги розумності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди змінити, шляхом зменшення її розміру до 10 000 грн.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381,389 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року змінити в частині стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок розповсюдження недостовірної інформації, зменшивши її суму з 50 000 грн. до 10 000 грн., а також в частині судового збору, який підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» в дохід бюджету, зменшивши його до 778 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: