Справа № 591/2494/21
Провадження № 2/591/1850/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Майбороди А.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 31 серпня 2018 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 23 листопада 2018 року вони з відповідачем на спільні кошти з метою сумісного проживання придбали квартиру АДРЕСА_1 . Житлова площа даної однокімнатної квартири складає 15,8 кв.м, загальна площа квартири 31,49 кв.м, вартість житла становить 257000 гривень.

Зазначає, що на даний час з відповідачем припинено сімейні відносини. Причиною розладу сімейних відносин є те, що між ними з відповідачем виникають конфлікти різного роду, з їх відносин зникло тепло, щирість та взаєморозуміння, з`явились відчуження та психологічна несумісність.

Вказує, що вони з відповідачем зареєстровані та постійно проживають в даній квартирі, де знаходиться їх спільне сумісне майно, яким вони спільно користуються. Із спільного бюджету вони з відповідачем вносять платежі за користування комунальними послугами, підтримують дане житло в належному санітарно-технічному стані, спільними зусиллями та за спільні кошти здійснюють поліпшення даного житла та ремонт.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною з відповідачем сумісною власністю та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 червня 2021 року.

В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові заяви, в яких вони просять розглянути дану справу без їх участі, позивачка заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач позов визнав в повному обсязі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб (а.с. 4).

23 листопада 2018 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. за реєстровим номером 1457, відповідачем ОСОБА_2 придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,49 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м, яка складається з однієї жилої кімнати. Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 5-6, 7).

Як зазначено у пункті 7 вказаного договору, цей договір вчинено за згодою дружини покупця ОСОБА_1 , що підтверджується заявою, підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. 23 листопада 2018 року за реєстровим номером 1456.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана квартира за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 (а.с. 7, 29-30).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Виходячи з матеріалів справи, спірне майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 31,49 кв.м, житловою площею 15,8 кв.м сторонами було придбано за час перебування у шлюбі, відтак, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, що повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаної квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 81, 82, 89, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 15,8 кв.м, загальною площею 31,49 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1575 грн.

Повернути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого 14 квітня 2021 року на підставі квитанції № 33082 в сумі 1285 грн, тобто, у розмірі 642 грн 50 коп. та 50 % судового збору, сплаченого 22 квітня 2021 року на підставі квитанції № 75257 в сумі 1865 грн, тобто, у розмірі 932 грн 50 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 02 липня 2021 року.

Суддя А.С. Северинова