Справа № 155/142/21 Головуючий у 1 інстанції: Санакоєв Д. Т.
Провадження № 22-ц/802/832/21 Категорія: 60 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Савчук Т. Ф.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування за законом за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 21 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд 27 січня 2021 року з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом. Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_4 і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, і з земельної ділянки, площею 2,8217 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області. Вона та відповідачка по справі, як діти спадкодавця, подали до Горохівської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк. Відповідач звернулась до державного нотаріуса на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України, як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця, котра має право на обов`язкову частку у спадщині. Відповідач ухилялася від надання допомоги своїй матері ОСОБА_4 , яка через похилий вік та тяжку хворобу була у безпорадному стані. Спадкодавець ОСОБА_4 хворіла на важку хворобу інсульт, не мала можливості самостійно пересуватися та доглядати за собою, останнім часом була прикута до ліжка, потребуючи постійного стороннього догляду. В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 не піклувалась про свою матір, не доглядала за нею, не надавала фізичної допомоги, не підтримувала морально. Незадовго до настання інсульту побила матір і вигнала її з житлового будинку, який остання придбала для відповідачки.

Спадкодавець ОСОБА_4 постійно приживала з нею, позивачкою, разом у житловому будинку в с. Пірванче, повністю перебувала під її доглядом та піклуванням. Вона купувала для матері продукти харчування, речі повсякденного вжитку, ліки, медичні препарати. Усі витрати на похорон були оплачені нею.

Просить усунути відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21 квітня 2021 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає його незаконним і необґрунтованим, таким, що підлягає до скасування через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне і неправильне з`ясування обставин справи. Відповідач не надавала жодної допомоги спадкодавцю, не цікавилась здоров`ям та самопочуттям матері, до настання інсульту вигнала її з будинку. Ці обставини підтвердив свідок ОСОБА_5 . Після пояснень відповідача та допиту свідків з її сторони вона заявляла клопотання про витребування судом доказів копій медичних документів, які підтверджують важку хворобу матері. Однак судом було відмовлено в задоволенні такого клопотання. Судом не враховано її пояснення по справі, не вказано, які документи підтверджують непрацездатність відповідача. Суд вирішив, що ОСОБА_4 , 1927 року народження, перенісши інсульт, не перебувала в безпорадному стані. Суд проігнорував статтю 202 СК України. Законом не визначено часу постійно чи тимчасово, коли спадкодавець повинен був перебувати в безпорадному стані. Просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову, яким усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу. Вважає апеляційну скаргу безпідставною. Вона на момент смерті матері була непрацездатною, має право на обов`язкову частку у спадщині. Твердження позивача щодо ухилення від надання допомоги своїй матері не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 2,8217 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області згідно Державного акта на право приватної власності на землю від 03 жовтня 2003 року.

Спадкоємцями за законом є її дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у стані безпорадному стані.

Виходячи з даної норми, суд повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. При одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. За змістом цієї норми саме по собі ненадання допомоги спадкодавцеві не може бути підставою для усунення особи від права на спадкування, якщо судом не встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги.

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та лікування.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

В п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при встановленні факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Позивачкою не доведено ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_4 , а також винної поведінки відповідача (зокрема, відмова від надання допомоги матері), потребу спадкодавця у допомозі саме відповідача, перебування її в безпорадному стані. Позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що мати, спадкодавець ОСОБА_4 , перенесла інсульт і через це та свій вік перебувала в безпорадному стані, дійсно потребувала сторонньої допомоги, а якщо потребувала зверталася за такою допомогою до відповідачки, а остання ухилялася від її надання.

Посилання в позовній заяві та апеляційній скарзі, що відповідачка вигнала ОСОБА_4 з житлового будинку нічим не підтверджується. Відповідно до довідки сільської ради ОСОБА_4 проживала в житловому будинку в АДРЕСА_1 , який їй належав.

Показання свідка ОСОБА_5 суд оцінює критично, так як він є чоловіком позивачки і може бути заінтересований у вирішенні спору. Інші свідки, показали, що відповідачка надавала допомогу своїй матері і не підтвердили її ухилення від надання допомоги ОСОБА_4 . При житті ОСОБА_4 не зверталася до відповідачки з проханням про надання будь-якої допомоги і з позовом про стягнення аліментів на своє утримання, а тому вимоги ст. 202 Сімейного Кодексу України до даних правовідносин не застосовуються.

Отже, не встановлено факту ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги матері та її винної поведінки, не доведено потреби отримання допомоги саме від відповідачки ОСОБА_3 , яка проживала окремо.

На час смерті матері відповідачка ОСОБА_3 , 1953 року народження, була пенсійного віку та отримувала пенсію, що встановлено відповідно до пенсійного посвідчення від 21.10.2003 і яке міститься в матеріалах справи.

Позбавлення особи права спадкувати це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Встановивши, що особа не вчиняла умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, та, виходячи із відсутності умов, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК для усунення відповідача від права на спадкування за законом, суд зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позовних вимог про усунення від права на спадкування.

Щодо відхилення судом клопотання про витребування доказів, то позивачка не зазначала в позовній заяві конкретних доказів, які не можуть бути нею подані разом з позовною заявою, не ставила питання про їх витребування. Не заявляла такого клопотання позивачка в підготовчому засіданні суду першої інстанції та в суді апеляційної інстанції. Суд, в силу вимог закону, не має права самостійно витребувати докази по справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про усунення від права спадкування відповідачки.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку у сукупності, правильно встановив обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 21 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді