(повне заочне рішення суду виготовлено 22.06.2021)
ОСОБА_2 - відповідач
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» - третя особа
Вимоги позивача: відшкодування збитків
У судовому засіданні позивач позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача і третьої особи.
Відповідач у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, зокрема, поштою, СМС і через оголошення на сайті суду.
Третя особа в судове засідання не з`явилась і доказів про поважність причин своєї неявки суду надала, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, зокрема, поштою, електронною поштою і через оголошення на сайті суду.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 року № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.
Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідачу та третій особі достовірно відомо про ДТП та про розгляд справи судом, однак, вони не цікавляться провадженням у справі.

З урахуванням викладеного та ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України і з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті заочно за відсутності відповідача та третьої особи.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Позивач є власником КТЗ Chevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 19.09.2011.

15.09.2019 біля 20:30 год. відповідач керуючи КТЗ Nissan Leaf р. н. НОМЕР_2 по бул. Дружби Народів у м. Києві і не дотримавшись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з КТЗ Chevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 під керуванням позивача, що призвело до механічних пошкоджень вказаних КТЗ.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.11.2019 відповідача визнано винним за ст. 124 КУпАП та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що саме відповідач є винним у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок цієї ДТП.

Згідно ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 3. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. 4. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 5. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до звіту № 85/19 з оцінки матеріального збитку після ДТП, складеного 24.10.2019, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Chevrolet Cruze р. н. НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яка сталася 15.09.2019 з урахуванням ПДВ складає: 40662 грн..

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія КТЗ Nissan Leaf була застрахована у третьої особи, яка виплати позивачу: 16884,88 грн. - страхового відшкодування, що підтверджується заявою про видачу готівки № ОК4142118 від 28.12.2019.

У постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно ст. 1194 ЦК України, 1. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вищевикладене дає правові підстави для висновку, що позовні вимоги про стягнення: 40662 грн. - 16884,88 грн. = 23777,12 грн. - майнової шкоди є обґрунтованими.

За складання звіту № 85/19 з оцінки матеріального збитку після ДТП, складеного 24.10.2019 позивач сплатив: 800 грн. по товарному чеку № 27/09 від 27.09.2019 та 800 грн. по платіжному дорученню № 27 від 25.10.2019, а всього разом: 800 + 800 = 1600 грн..

За відправку телеграм з повідомленням заінтересованих осіб про час і місце проведення огляду автомобіля для визначення вартості майнової шкоди, позивач сплатив трьома платежами: 218,40 грн., 122,40 грн., 140,40 грн., що підтверджується трьома відповідними квитанціями, а всього разом: 218,40 + 122,40 + 140,40 = 481,20 грн..

За послуги СТО на якому проводився огляд автомобіля з метою визначення вартості його пошкодження, позивач сплатив: 880 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 52 від 27.09.2019.

Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

Підстав для застосування в даному випадку положень ст. 1193 ЦК України, судом у судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, позов задовольняється.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивач сплатив: 840,80 грн. - судового збору по квитанції про сплату № 66372 від 30.10.2020.

Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: суду не повідомлено) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ): 23777,12 грн. - майнової шкоди, 481,20 грн. - оплати послуг пошти; 880 грн. - оплати послуг СТО; 1600 грн. - оплати звіту та 840,80 грн. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: