Номер провадження: 22-ц/813/4233/21
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В.І
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Колеснікова Г.Я., Ващенко Л.Г.

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

за первісним позовом:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

за зустрічним позовом:

позивач - ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 ,

позивач - ОСОБА_3 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_6 ,

третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко Світлана Олександрівна,

за позовом:

позивач - ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_6 ,

третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко Світлана Олександрівна,

третя особа - ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 5 грудня 2016 року у складі судді Загороднюка В.І.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зі вказаної квартири, посилаючись на те, що вона є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2015 між нею (покупець) та ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (продавці), а попередні власники (відповідачі) не звільняють її та не знімаються з реєстраційного обліку у ній.

03.02.2016 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з зустрічним позовом (з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви від 18.05.2016) до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., в якій просили визнати договір купівлі-продажу від 26.02.2015, укладений між ОСОБА_6 (діючої від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., зареєстрований в реєстрі за №414, недійсним та застосувати реституцію, як наслідок недійсності договору купівлі-продажу. У первісному позові відмовити.

В обґрунтування вимог зазначили у первинній редакції позову, що наміру продавати спірну квартиру вони не мали, їх родина протягом тривалого часу знаходилась у дружніх, а в подальшому родинних відносинах з ОСОБА_6 (вона є хрещеною матір`ю старшої онучки ОСОБА_2 ). В червні 2014 року ОСОБА_6 вмовила позивачів за зустрічним позовом стати інвесторами компанії «Скай Марин», директором якої є ОСОБА_8 чоловік ОСОБА_6 . Вказана фірма займається відправкою моряків для роботи на закордонних торгових суднах по білетам, які фірма придбаває за готівкові кошти. Компанії цих суден розраховуються доларами, що є дуже вигідним при перерахунку у гривні, для придбання білетів вказана фірма постійно отримує кредити. Також зазначають, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вмовили позивачів за зустрічним позовом виступити поручителями по черговому кредитному зобов`язанню компанії «Скай Марин» шляхом надання у заставу належної позивачам квартири, обіцяючи швидке повернення кредиту та отримання ними фінансового прибутку від діяльності фірми. Зважаючи на це, позивачі за зустрічним позовом погодились на цю пропозицію та оформили довіреність на ім`я ОСОБА_6 для зручності отримання кредиту та оформлення кредитних зобов`язань. Підготовкою довіреностей займався ОСОБА_8 , який привіз позивачів за зустрічним позовом до нотаріусу, де були заготовлені довіреності, які вони підписали. В кінці лютого 2015 року ОСОБА_8 попросив у ОСОБА_4 оригінали правовстановлюючих документів на квартиру для надання в банку на засіданні кредитного комітету, однак в подальшому документи не повернув. З метою отримання даних щодо оформлення іпотеки на спірну квартиру, позивачі за зустрічним позовом звернулися до нотаріуса та дізналися про продаж вказаної квартири на користь ОСОБА_1 . Після цього позивачі за зустрічним позовом звернулися до правоохоронних органів, було відкрите кримінальне провадження. В уточненій позовній заяві позивачі за зустрічним позовом зазначили, що ОСОБА_2 погодилась надати свою частину спірної квартири (1/3) у заставу в обмін на те, що ОСОБА_6 простить ОСОБА_2 борг. Також зазначено, що мала місце зловмисна домовленість між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . Заяви про відмову від переважного права на купівлю часток у праві спільної власності на спірну квартиру позивачі за зустрічним позовом не надавали, наміру продавати квартиру не мали. Замовлення грошової оцінки спірної квартири, сплата коштів за відкриття та обслуговування банківського рахунку для зарахування коштів від продажу спірної квартири та сплата банківської комісії за зняття грошових коштів від продажу валюти відбулось не за рахунок коштів позивачів за первісним позовом, а за рахунок ОСОБА_6 . Зазначено, що ОСОБА_1 знаходилась у дуже близьких відносинах з ОСОБА_6 , також позивачам не зрозуміло, яким чином був обраний покупець спірної квартири. Вони мають сумніви щодо реального перерахування коштів за оскаржуваним договором, вважають, що квартира була продана за заниженою вартістю, кошти вони від ОСОБА_6 як представника за довіреністю не отримали.

Ухвалою суду від 01 серпня 2016 року справа №522/23819/15-ц була об`єднана в одне провадження зі справою №522/13049/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., про визнання недійсною довіреності, укладеної від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 02.10.2014, посвідчену нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О. і зареєстрованою в реєстрі за №2309; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.02.2015, укладеного між ОСОБА_6 (діючої від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., зареєстрований в реєстрі за №414, та застосувати реституцію, як наслідок недійсності договору купівлі-продажу.

Позивач за цим позовом ОСОБА_4 зазначав, що у вересні 2014 року до нього звернулися ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та запропонували йому допомогти ТОВ «Скай-Марін» отримати кредит для розвитку діяльності по відправці моряків далекого плавання до місця призначення шляхом передачі у заставу квартири для отримання цього кредиту. Як зазначено у позові, ОСОБА_4 погодився на цю пропозицію, оскільки йому були потрібні кошти на лікування. У нотаріуса ОСОБА_4 надали вже готовий текст довіреності, та оскільки він погано бачив йому поклали на довіреність лінійку, та він поставив свій підпис поверх неї, уголос довіреність йому ніхто не зачитував. В кінці лютого 2015 року ОСОБА_6 звернулася до ОСОБА_4 для отримання в нього правовстановлюючих документів на квартиру. В подальшому ОСОБА_4 дізнався про продаж його квартири. В обґрунтування свої вимог він зазначає, що наміру продавати квартиру він не мав, нотаріус не звернула увагу на його стан здоров`я, не зачитала йому вголос текст довіреності, не роз`яснила її зміст. Також посилався на інші доводи, що викладені у зустрічному позові по справі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 5 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення задоволений; усунено ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зі вказаної квартири; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування реституції відмовлено; в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про визнання правочинів довіреності, договору купівлі-продажу недійсними - відмовлено.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким визнати договір купівлі-продажу від 26.02.2015, укладений між ОСОБА_6 (діючої від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., зареєстрований в реєстрі за №414, недійсним та застосувати реституцію, як наслідок недійсності договору купівлі-продажу; визнати недійсною довіреність, укладену від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_6 02.10.2014, посвідчену нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О. і зареєстровану в реєстрі за №2309.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оспорюваний правочин вчинено всупереч інтересам апелянтів. У разі продажу квартири кожен з її співвласників (апелянтів) повинен був відмовитися від свого переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності. Іншого житла в апелянтів немає. ОСОБА_6 сплатила особисті кошти за замовлення грошової оцінки майна у вигляді Звіту про незалежну оцінку, відкриття та обслуговування банківського рахунку у ПАТ «Банк Восток» м. Дніпропетровськ, на якій надійшли грошові кошти від продажу квартири, банківську комісію за зняття грошових коштів від продажу квартири з рахунку ОСОБА_6 , яка повинна була б передати ці кошти апелянтам, оскільки вони не мають банківських рахунків для безготівкового перерахування коштів, чим вийшла за межі інституту представництва. ОСОБА_6 навмисно сплачувала усі витрати особисто, щоб приховати від апелянтів факт укладання спірного договору купівлі-продажу. Не надавалися оригінали свідоцтв про народження ОСОБА_9 , про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Апелянти не надавали дозволу на відкриття банківського рахунку. ОСОБА_1 вступила в домовленість з ОСОБА_6 , тому покупець не вимагав підтвердження виселення апелянтів та звільнення квартири, не вимагав документів щодо боргів з комунальних платежів та не здійснив огляд придбаної квартири. Квартиру було продано за ціною нижчою, ніж фактична її вартість. Позивачам не повернули грошові кошти отримані за договором купівлі-продажу. ОСОБА_4 , у зв`язку з вадами зору, не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій при складанні довіреності.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06.03.2019 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.02.2020 касаційну скаргу задоволено частково, постанову Одеського апеляційного суду від 06.03.2019 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , в порядку правонаступництва залучено спадкоємця ОСОБА_5 .

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ОСОБА_13 підтримав позов ОСОБА_1 , пояснив, що вона мала бажання купити квартиру, через об`яву дізналася про її продаж, до покупки двічі була в квартирі: вперше, коли прийшла її оглядати у присутності ОСОБА_2 , вдруге разом із оцінювачем квартири. При цьому в квартирі ознак проживання будь кого не було, квартира була вільною. До укладання угоди з ОСОБА_6 знайома не була, познайомилася лише тоді, коли ОСОБА_2 представила її як представника за довіреністю у майбутній угоді. Представник також не заперечував, що з ОСОБА_6 у родини ОСОБА_14 були дружні стосунки, а ОСОБА_8 був її колишнім чоловіком. Просив залишити рішення суду без змін.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_15 вважав рішення суду необґрунтованим, просив його скасувати, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити. Пояснив, що вони не мали наміру продавати квартиру, ніколи її не залишали, до часу смерті вона була місцем поживання ОСОБА_4 ОСОБА_6 вийшла за межі наданих їй повноважень, на продаж квартири управомочена не була, угоду уклала на свою користь і роздум.

Представник приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О. Степаненко А.М. пояснив, що нотаріус діяла правомірно, роз`яснила всім учасникам зміст угоди, ОСОБА_4 дуже добре бачив, зробив нотаріусу комплемент з приводу зовнішнього вигляду, розумів значення своїх дій. Пояснити обставини внесення змін до договору купівлі продажу представник не зміг, разом із тим наголошував, що це обставини, які не підлягають дослідженню, оскільки знаходяться поза межами спору.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.09.2014 ОСОБА_2 видала довіреність на ім`я ОСОБА_6 , якою уповноважила її на представництво інтересів у відповідних органах, установах, організаціях та організаціях «з питань, пов`язаних із вчиненням правочинів щодо розпорядження (продажу, обміну, крім дарування), користування та експлуатації, здачі в оренду (найм) від її імені та в її інтересах, належної їй частки квартири під АДРЕСА_1 , на умовах за її розсудом, за ціну, їй відому, передання вказаного майна в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язань за будь-якими кредитними договорами, договорами позики тощо та на правах майнового поручителя за будь-яку особу перед будь-якими фізичними та юридичними особами, а також вирішення будь-яких інших питань стосовно вказаної квартири». Вказаною довіреністю зокрема передбачено право замовити та отримати звіт про оціночну вартість квартири, підписати договір відчуження (крім дарування), представляти інтереси у банківських установах, виконувати усі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., реєстровий номер 2037 (а.с. 93 т. 1).

02.10.2014 ОСОБА_16 підписала та нотаріально посвідчила у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О. довіреність, реєстровий номер 2310, на ім`я ОСОБА_6 , яка за змістом тотожна довіреності від імені ОСОБА_2 (а.с. 96 т. 1)

02.10.2014 та у того ж самого приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., довіреність тотожного змісту підписав та нотаріально посвідчив ОСОБА_4 . Вказаний факт підтверджений реєстровим номером довіреності 2309, що передує реєстровому номеру довіреності від імені ОСОБА_3 - № 2310., а також підтверджений у судовому засіданні ОСОБА_3 (а.с. 90 т. 1)

26.02.2015 ОСОБА_6 , від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (продавці) на підставі вказаних вище довіреностей, підписала договір купівлі-продажу квартири під АДРЕСА_1 , з ОСОБА_1 (покупець). Продаж вчинено за 652100 гривень, які ОСОБА_6 (представник продавців) отримала на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «Глобус» від ОСОБА_1 (Покупець) повністю до підписання цього договору (пункт 2).(а.с. 5 т. 1)

27.02.2105 ОСОБА_6 , діючи від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (продавці) на підставі вказаних вище довіреностей підписала договір про внесення змін до вказаного вище договору купівлі-продажу, зі ОСОБА_1 , яким викладено пункт 2 договору у наступній редакції: «за домовленістю сторін продаж квартири вчинено за 652100 гривен 00 копійок, які представник продавця одержав повністю на рахунок відкритий у ПАТ «Банк Восток» від покупця повністю до підписання цього договору…»(а.с. 133 т. 1).

Відповідно до наявного у матеріалах справи звіту про незалежну оцінку, виготовленого ТОВ «Імперія Бізнес-Юг» від 07.10.2014, вартість спірної квартири складає 652100 гривень.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд виходив з його обґрунтованості з підстав того, що як власник майна остання має право на усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення відповідачів.

Відмовляючи у задоволенні позовів суд першої інстанції посилався на недоведеність позивачами позовних вимог.

Проте погодитися з такими висновками суду неможна, оскільки судом неповно з`ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що вбачається з наступного.

Відповідно до ч.3ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції не дотримався визначеного принципу, не надав оцінки доказам у їх сукупності, а також кожному окремо, чим порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Посилаючись на існування зловмисної домовленості представника за довіреністю ОСОБА_6 із ОСОБА_1 , позивачі наголошували, що в договір купівлі продажу вносилися зміни, проте суд жодної оцінки цим обставинам у рішенні на надав.

Більш того, суд зазначив, що відповідно до наявної у справі виписки по рахунку у ПАТ КБ «Глобус», грошові кошти у вказаній вище сумі надійшли на рахунок ОСОБА_6 26.02.2015 року, однак такі докази у справі відсутні, а виписка банку свідчить про перерахування коштів через іншу установу ПАТ «Банк Восток» після укладання договору.

Суд першої інстанції не з`ясував обставини покупки квартири, не навів висновків на спростування доводів позивачів про відсутність ознак добросовісності покупця ОСОБА_1 , не надав оцінки факту розпорядження коштами від продажу квартири ОСОБА_6 на власну користь та користь третіх осіб, посилаючись на те, що це може бути підставою окремого позову про стягнення коштів, проте позивачі посилалися на порушення їх прав не через факт неотримання коштів, а на неправомірні дії з відчуження майна, яку вони не мали наміру продавати.

Суд відмовив у призначенні судової експертизи на предмет оцінки вартості квартири на час її продажу, пославшись на те, що її проведення не випливає з предмету доказування, хоча позивачі посилалися на невідповідність суми продажу її реальній вартості.

Невідповідність рішення суду вимогам ст.263 ЦПК України є підставою для його скасування із ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 протягом часу розгляду справи змінювали підстави позову, в зміненій редакції посилалися на зловмисну домовленість учасників угоди.

Тлумачення статті 232 ЦК України свідчить, що під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя.

Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним. Тобто в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання. При цьому не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову - від представника чи від другої сторони правочину. Головне, що характеризує цей правочин, - наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє.

Кваліфікація правочину, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює встановлення, що: від імені однієї із сторін правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють.

Встановлено, що договір купівлі продажу квартири укладений від імені власників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 за довіреністю, виданою на ім`я ОСОБА_6 , та покупцем ОСОБА_1 .

Провадження у справі почалось з позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про виселення, поданого 24.11.2015, що є підтвердженням того, що на час укладання договору купівлі продажу у лютому 2015 квартира не була вільною.

Вимоги про звільнення житла пред`явлені через 9 місяців після покупки, а до цього докази про жодні претензії відсутні.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі, відтак ОСОБА_1 купила квартиру, не пересвідчившись в тому, що в ній є зареєстровані особи.

Встановлено, що за власниками квартири існував борг за комунальні послуги, проте такі обставини не стали перешкодою для покупки квартири чи будь яких претензій з боку ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 на час укладання договору перебував у віці 87 років, був інвалідом та потребував на сторонній догляд, квартиру не залишав, докази про наявність у нього іншого житла відсутні.

Виходячи з пояснень представника ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду, квартиру вона знайшла по об`яві, не була знайома ні з ким з учасників угоди, і з ОСОБА_6 її познайомила ОСОБА_2 , представив як представника за довіреністю. В квартирі вона була двічі: при першому знайомстві та вдруге із оцінювачем.

Таким чином, квартира значною вартістю 652100 гривень куплена у незнайомих осіб без отримання доказів її звільнення попередніми власниками, без перевірки існування комунальних боргів, при відвідуванні квартири один раз до моменту ухвалення рішення про покупку, без отримання ключів від квартири, а відтак усвідомлення факту про неможливість до неї потрапити.

Отже, незважаючи на покупку квартири за 652100 гривень у незнайомих осіб, несуттєвими для ОСОБА_1 стали обставини, які для добросовісного набувача зазвичай є перешкодою для укладання угоди.

Встановлено, що в первісній редакції пункту 2 договору купівлі продажу, укладеного 26.02.2015, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 підтвердили, що кошти в розмірі 652100 грн представник продавця одержала на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ГЛОБУС» повністю до підписання цього договору. Підписання цього договору свідчить, що розрахунок за продану квартиру здійснений повністю.

Разом із тим, платіжне доручення підтверджує те, що кошти в розмірі 652100 грн не перераховувались на рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ГЛОБУС», жодний рахунок на ім`я ОСОБА_6 в цьому банку не відкривався (а.с.189,т.3).

З викладеного слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , будучи сторонніми особами, підписали такі умови договору купівлі продажу, які не відповідали дійсності, а саме посвідчили про отримання коштів шляхом перерахування через банк до підписання договору, хоча фактично кошти на рахунок банку внесені не були.

Подальше перерахування покупцем на рахунок представника продавця ОСОБА_6 коштів на рахунок, відкритий в у ПАТ «БАНК ВОСТОК» стало підставою внесення змін до договору купівлі продажу наступного дня 27.02.2015, що є підтвердженням цих обставин, а також того, що між зазначеними особами існувала домовленість, яка дозволяла укладання угоди і без перерахунку коштів.

Згідно довідці ПАТ «БАНК ВОСТОК» ОСОБА_6 відкрила рахунок на власне ім`я, кошти отримані від ОСОБА_1 в той же день перерахувала на ім`я третіх осіб: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_8 , а залишок отримала сама (а.с.57,т.2).

Таким чином, не повернув кошти власникам квартири від її продажу, ОСОБА_6 діяла не в інтересах останніх.

З копії паспорту ОСОБА_6 видно, що до 2013 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , і хоча на час угоди шлюб розірвано, факт перерахування саме на його ім`я коштів є окремою ознакою дій у власних інтересах, а не інтересах продавців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Також вбачається, що витрати для оформлення угоди ОСОБА_6 несла самостійно, доказів про пред`явлення вимог про їх відшкодування продавцям не надано, що не відповідає змісту відносин представництва про дію повіреного за рахунок довірителя, та відповідає доводам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про приховання в такий спосіб від них факту укладання договору купівлі продажу квартири.

Для підтвердження доводів про те, що квартира продана за заниженою ціною позивачі двічі зверталися із клопотанням до суду про призначення судової експертизи, однак судом першої інстанції в задоволенні клопотання відмовлено.

Викладені обставини є підтвердженням того, що ОСОБА_6 діяла не в інтересах довірителів, розпорядившись коштами від продажу квартири на власний розсуд та користь, а факт погодження покупця ОСОБА_1 на покупку квартири, яка не була вільною, а також згода укласти договір і до перерахування коштів через банк, є ознакою існування домовленостей між ними, що не відповідало інтересам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 змінювали пояснення щодо причин видачі довіреностей на ім`я ОСОБА_6 , на що послався суд першої інстанції. Так, у первинній зустрічній позовній заяві, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зазначено, що вказані довіреності вони підписали та нотаріально посвідчили для надання спірної квартири у заставу та подальшого отримання фінансового прибутку від діяльності ТОВ «Скай-Марін». В уточненій зустрічній позовній заяві зазначено, що ОСОБА_2 , погодилася надати свою частину квартиру у якості застави у зв`язку з існуванням боргу у ОСОБА_2 перед ОСОБА_6 в обмін на те, що остання пообіцяла простити ОСОБА_2 борг. Проте жодне з наведених пояснень не підтверджує наміру продати квартиру, тобто позбавити себе права власності, а тому не може бути аргументом на користь безпідставності позовних вимог.

Доводи про те, що видача довіреності з правом продажу квартири на умовах та на розсуд повіреного є підтвердженням правомірності дій повіреного до уваги не приймаються, оскільки довіреність передбачала низку повноважень, в тому числі і право застави майна, а тому доводи позивачів про те, що вони розраховували на укладання саме такої угоди наявністю повноважень на її продаж не спростовуються.

Доводи про те, що квартира оглядалася оцінювачем, про що є фотографії у звіті, не є підтвердженням наміру укладання саме договору купівлі продажу, та не виключають можливість потрапляння до неї в зв`язку з наміром укласти іншу угоду, зокрема договір застави для отримання коштів в кредит, на який посилалися позивачі, тому підставою для відмови у задоволенні позову бути не можуть.

Зважаючи на викладене, договір купівлі продажу слід визнати недійсним, із застосуванням наслідків у вигляді повернення квартири у власність позивачів.

Враховуючи те, що фактично кошти від продажу квартири ОСОБА_6 не передала ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , то вони не можуть бути відшкодовані ОСОБА_1 шляхом стягнення з останніх.

Водночас ОСОБА_1 має право на стягнення їх з ОСОБА_6 в порядку ст.1212 ЦК України в зв`язку з визнанням угоди недійсною.

Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_4 про визнання довіреності недійсною, оскільки вимога обґрунтована не усвідомленням тексту довіреності, вадами зору, але довіреність видана одночасно з довіреністю аналогічного змісту ОСОБА_3 , відтак він мав можливість отримати роз`яснення того, що є предметом підписання.

Крім того, у справі є пояснення ОСОБА_4 , в яких він повідомляв, що звертався за роз`ясненням щодо низки повноважень, передбачених довіреністю, що є підтвердженням ознайомлення з нею.

З огляду на такі фактичні обставини не дотримання нотаріусом обов`язку зазначити в тексті довіреності про те, що текст довіреності прочитаний вголос підставою для її скасування бути не може.

Вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на договорі, який визнаний недійсним, тому задоволенню не підлягають.

В частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення провадження у справі підлягає закриттю, оскільки правовідносини не допускають правонаступництва.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 5 грудня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі продажу із внесеними змінами квартири АДРЕСА_1 , укладений 26.02.2015 між ОСОБА_6 , яка діяла від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_20 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Михайлюченко С.О., за реєстром №414.

Повернути сторони договору у попередній стан шляхом повернення у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову ОСОБА_4 в особі ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання недійсною довіреності відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_21 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення відмовити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_21 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 17.06.2021.

Головуючий:

Судді: