Справа № 343/75/21
Провадження № 22-ц/4808/764/21
Головуючий у 1 інстанції Монташевич С. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

за участю апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Керницького В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення (заочне) Долинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Монташевич С.М. ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Долина Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.03.2002 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб у Вишківській сільській раді Долинського району Івано-Франківської області. Від даного шлюбу народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя, різні інтереси та характери, з ініціативи відповідача постійно виникають непорозуміння, внаслідок чого вони не проживають разом та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Враховуючи агресивну поведінку відповідача, яка руйнує психіку дітей,просила шлюб розірвати та дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити на проживанні з нею (а.с.1).

Рішенням (заочним) Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року позов задоволено частково. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 09.03.2002 року в с. Вишків Долинського РАГСу Івано-Франківської області, актовий запис № 1, розірвано. Малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Прізвище позивачки ОСОБА_5 після розірвання шлюбу не змінювати. В задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено(а.с.28-29).

Не погодившись з рішенням суду в частині щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Апелянт зазначає, що в позовній заяві наводила підстави та причини розірвання шлюбу, просила дітей через агресивну поведінку батька залишити на проживанні з нею. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, в судове засідання не з`явився. В підготовчому судовому засіданні повідомила, що зважаючи на віддаленість проживання і відсутність у зв`язку із епідеміологічною ситуацією транспортного сполучення, просить проводити судові засідання без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, не з`ясовуючи думку дочки, відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо визначення її місця проживання.

Просить змінити рішення суду в частині щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 . В іншій частині рішення суду залишити без змін (а.с.34).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явився відповідач ОСОБА_2 , про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_1 та її представника адвоката Керницького В.М., суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Рішення в частині позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не оскаржується, тому в цій частині не переглядається апеляційним судом.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з положень ст. ст.104,105,110,112,113,114 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині визначення місця проживання неповнолітньої дочки у зв`язку з досягненням нею чотирнадцятирічного віку.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки вони відповідають вимогам матеріального права.

Встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 09 березня 2002 року, який зареєстрований в с. Вишків Долинського РАГСу Івано-Франківської області, запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 09.03.2002 Вишківською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (а.с.18).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 24.09.2013 виконкомом Вишківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, та свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21.11.2005 Вишківською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області, за час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №6, та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №8 (а.с. 19, 20).

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями статті 29 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями статті 29 ЦК України, зокрема, її частиною другою, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання.

З урахуванням зазначеного, встановивши обставини справи, а також те, що на момент розгляду справи у суді першої інстанції до винесення рішення по суті спору ОСОБА_3 виповнилося 15 років, суд першої інстанції правильно врахував положення частини другої статті 29 ЦК України та частини третьої статті 160 СК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визначення судом місця проживання дитини з матір`ю. Закон не встановлює права суду визначати місце проживання дитини, яка досягла 14 років.

Крім того, в даному випадку втручання суду у приватне життя дитини щодо визначення її місця проживання на невизначений строк може призвести до порушення її ж права самостійно визначати в будь-який час на власний розсуд, з ким із батьків вона бажає проживати.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі за № 753/6498/15-ц; від 25 січня 2018 року у справі № 537/5119/15-ц.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків судів першої по суті спору, зроблених на підставі належним чином оцінених у сукупності доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, з якими погоджується колегія суддів.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції правильно відмовив у цій частині позову.

Колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень статі 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення (заочне) Долинського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

М.Д. Горейко

Повний текст постанови складено 29 червня 2021 року.