Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6711/19 Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. П.
Категорія 48 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Трояновської Г.С.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №279/6711/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, Коростенська міська рада, про відновлення становища, яке існувало до порушення, стягнення моральної шкоди

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 грудня 2020 року, яке постановлене суддею Коваленко В.П. в м. Коростені

встановив:

У грудні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, який пред`явила до відповідача та просила зобов`язати її відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом демонтажу шатрової покрівлі магазину по АДРЕСА_1 та приведення її в первісний стан, відновлення несучих стін, утеплення квартири, а також просила стягнути моральну шкоду. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_2 . В цьому ж будинку знаходиться приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », власником якого є відповідач, яка без належних дозволів прикріпила до несучих стін її квартири реконструйований дах свого магазину, порушивши шар утеплення стін та зруйнувавши частину зовнішньої стіни, чим порушила будівельні норми та права власника на користування. На неодноразові звернення до відповідача, остання не реагувала, у зв`язку з чим позивач за захистом своїх прав звернулась до суду. Такі дії відповідача призвели до моральних страждань позивачки, які вона оцінила у 20000,00 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 грудня 2020 року позов задоволено частково. Зобов`язано відповідача відновити становище, яке існувало до порушення шляхом демонтажу шатрової покрівлі магазину по АДРЕСА_1 та приведення її в первісний стан, відновлення несучих стін та утеплення квартири АДРЕСА_2 . Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду, позивач і відповідач окремо один від одного подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду просять його скасувати.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду в частині незадоволених вимог щодо стягнення моральної шкоди, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги про стягнення морального відшкодування повністю. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги постанову Пленуму ВС України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якої моральна шкода може проявлятися, зокрема, і в порушенні права власності.

Проти доводів апеляційної скарги позивача відповідач заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги. Зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння їй моральної шкоди як і не надано доказів законності проведення будівельних робіт по утепленню її квартири.

Відповідач, вважаючи, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, які суд визнав встановленими, висновки не відповідають обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, вважає висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, недопустимим та неналежним доказом, оскільки він не стосується предмету доказування у справі та зроблений лише на підставі візуального обстеження без врахування будь-якої технічної документації. Крім того, відповідач зазначає, що не здійснювала будівельних робіт, а лише переобладнання покрівлі власного магазину без втручання в несучі конструкції.

Позивач проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечила, надіславши відзив, у якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове, відповідно до вимог позову та апеляційної скарги, в іншій частині залишити без змін як законне, обґрунтоване та прийняте у повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає до часткового задоволення, апеляційна скарга відповідача не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За положеннями ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на житло.

Відповідач ОСОБА_3 є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 .

Влітку 2019 року відповідач розпочала здійснення будівельних робіт по реконструкції даху магазину, а саме: будівельно-монтажні роботи з розбирання старої рулонної покрівлі та будівництва нової шатрової покрівлі з монтажем стропил до несучої стіни багатоквартирного житлового будинку та монтажем мауерлатів по парапету нежитлового приміщення. Дерев`яні конструкції були прикріплені до зовнішніх несучих стін кутової квартири позивачки в житловому п`ятиповерховому будинку. У зв`язку з чим відбулось руйнування шару утеплення стін, які позивач разом зі своєю сім`єю здійснила для теплозбереження квартири. Будівельні роботи відповідач проводила без будь-якої дозвільної документації на будівництво.

Відповідно до пояснень Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області, виконані відповідачем будівельні роботи потребують отримання відповідного дозвільного документу, який дає право на їх виконання та не відносяться до Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання та після закінчення яких об`єкт не підпадає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою КМ України від 07.06.2017 р. № 406.

Коростенська міська рада Житомирської області повідомила, що власник магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 побудувала шатрову покрівлю над вказаним магазином самовільно, без отримання дозвільних документів з порушенням державних будівельних норм ДБН В.2.2.-15:2019, тому неодноразово повідомлялась про припинення будівельних робіт.

Згідно висновку судової експертизи № 915/07.20 від 21.07.2020 будівництво нового горищного покриття (кроквяного даху) та саме горищне покриття магазину по АДРЕСА_1 не відповідає державним будівельним нормам та нормативним документам в галузі будівництва на території України. Збудоване горищне покриття є самочинним будівництвом. Зовнішні стіни житлового будинку АДРЕСА_1 є зовнішніми стінами житлових кімнат та лоджії квартири АДРЕСА_3 , та на які спираються крокви новозбудованого кроквяного даху прибудованої частини магазину, є несучими. Втручання в несучі конструктивні елементи будинку при здійсненні будівництва горищного покриття (кроквяного даху) прибудованих приміщень магазину представляє собою свердління у несучій зовнішній стіні отворів з наступним влаштуванням у цих отворах через певні проміжки глухих анкерних болтів з подальшим закріпленням на них з притягненням до несучих стін брусків, та спиранням на них частини крокв новозбудованого даху магазину. Варіантом відновлення становища, що існувало до здійснення реконструкції (будівництва кроквяного даху) магазину, є приведення покриття зазначеного магазину до стану, яке існувало до здійснення реконструкції, а саме будівництва кроквяного даху.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині зобов`язання відповідача відновити становище, яке існувало до порушення, виходив з того, що відповідачем, внаслідок проведення будівельних робіт без дозволів та проектної документації, порушено право позивача на користування її власністю в належній позивачу квартирі пошкоджено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами не передбачають відшкодування моральної шкоди, підстави відповідальності за яку визначені ст.1167 ЦК України.

З таким висновком суду апеляційний суд не погоджується та приходить до висновку про необхідність скасувати рішення в цій частині.

Згідно з статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність між сторонами правовідносини, які передбачають відшкодування моральної шкоди. Оскільки, за дослідження належних та допустимих доказів, суд встановив, що споруджене відповідачем горище, чинить перешкоди у користуванні власністю позивачу, відбулось пошкодження її майна. Такі незаконні дії відповідача, які є тривають протягом значного часу, привели до душевних страждань, пригніченого стану позивача та членів її сім`ї. Разом з тим, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, яку вона просить стягнути з відповідача.

У зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача на свою користь у розмірі 10000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо неналежного висновку експерта, який суд поклав в основу рішення, оскільки висновок експерта є недопустимим та неналежним доказом, так як не стосується предмету доказування у справі та зроблений лише на підставі візуального обстеження без врахування будь-якої технічної документації; у магазині проводився поточний, ремонт, а не будівельні роботи, висновків суду не спростовують та зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно з статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ст. 76-78, 64 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, допустимими які одержані з дотриманням встановленого законом порядку, а письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Експертний висновок № 915/07.20 від 21.07.2020 колегія суддів визнає обґрунтованим, таким що не суперечить іншим матеріалам справи, не викликає сумніву в його правильності та вважає належним, допустимим, достовірним доказом на підтвердження незаконної, самочинної прибудови горищного покриття (кроквяного даху), здійсненим відповідачем за відсутності належних на те дозволів та технічної документації. Крім того, це є висновок експерта, проведений за ухвалою суду, особою, яка має посвідчення судового експерта та попереджена судом про кримінальну відповідальність. Також матеріали справи не містять доказів про неможливість проведення експертизи через ненадання експерту будь-яких документів чи доступу до приміщень.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що тягар утримання майна несе його власник, який при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків щодо права власності зобов`язаний зокрема діяти в межах закону, додержуватися моральних засад суспільства, не порушувати при цьому права, обов`язки та інтереси інших осіб.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в частині задоволених вимог позивача і на законність оскаржуваного рішення не впливають, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права в частині, яка стосується відшкодування моральної шкоди відповідачем, призвело до ухвалення у цій частині незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення даних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та судовий збір в розмірі 960,50 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2021 року.

Головуючий Судді