Справа №:461/4987/21
У Х В А Л А

25.06.2021 року. м. Львів

Суддя Галицького районного суду міста Львова Юрків О.Р., розглянувши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоненрго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення,

встановив:

ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 3 022,57 грн.

Дослідивши матеріали заяви прихожу до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст.161ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо: 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до змісту п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до розрахунку заборгованості стягувач просить стягнути борг за період з 01.12.2015 року по 30.04.2021 року. Тобто, на час звернення до суду з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, що є підставою для відмови у видачі судового наказу в порядку п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Зважаючи на це, у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст.160, 162- 166 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоненрго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25 червня 2021 року.

Суддя Юрків О.Р.