П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року

м. Рівне

Справа № 557/954/20

Провадження № 22-ц/4815/873/21

Головуючий у Гощанському районному суді

Рівненської області: суддя Пацко Д.В.

Заочне рішення суду першої інстанції ухвалено

повним текстом 06 листопада 2020 року

в смт. Гоща Рівненської області

(фіксування судового засідання технічними

засобами не здійснювалося)

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року в суд звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги, зазначала, що 30 серпня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Симонівській сільській раді Гощанського району Рівненської області. Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 06 травня 2020 року у справі № 557/1936/19 шлюб розірвано. Від народження донька проживає з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, матеріальне становище якої є тяжким, з тим, щоб самостійно забезпечити гідний рівень життя та розвитку спільної доньки. Окрім того, донька має проблеми зі здоров`ям, потребує постійного контролю та лікування, що тягне додаткові витрати. Між тим, відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча є молодою працездатною особою та не обмежений чи позбавлений у праві на працевлаштування, має нерегулярний мінливий дохід.

З наведених спонукань просила стягнути на свою користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000 гривень з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 20 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в справі - судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 24 березня 2021 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення, адже надані ОСОБА_1 докази не мали істотного значення для справи і судом було вжито заходів щодо його належного повідомлення про розгляд справи.

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність і необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та невідповідності викладених висновків у судовому рішенні обставинам справи.

На її обґрунтування зазначав, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд застосував ч. 3 ст. 181 СК України, яку, на його думку, не мав права застосовувати, оскільки позивачкою не доведено факт проживання дитини з нею та її право на аліменти. Вказує, що лише 22 березня 2021 року позивачка надала до Гощанського районного суду Рівненської області довідку № 436 від 20 липня 2020 року про реєстрацію місця проживання особи, сформовану за відомостями Красносільської сільської ради, де йдеться про те, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Дану довідку вважає недостовірним і неналежним доказом, адже дитина від народження була зареєстрована в АДРЕСА_2 , що підтверджено довідкою Симонівської сільської ради Гощанського району Рівненської області № 1810 від 17.11.2020 року. Згоди на зміну місця реєстрації дитини, як батько, він не давав. Не погоджувався з висновками суду попередньої інстанції, що відповідач має змогу виконувати обов`язок щодо матеріального забезпечення своєї малолітньої доньки, позаяк позивачем не надано жодного доказу на підтвердження даних обставин. Зазначав, що має автомобіль Volkswagen LT35, який є його засобом заробітку, адже заявник транспортує та продає на ринку овочі власного вирощування. Рівень же його заробітку складає лише приблизно 7 000 гривень в місяць.

З викладених підстав просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила залишити оскаржуване рішення без змін. Зазначала, що факт проживання дитини з матір`ю підтверджується довідкою Красносільської сільської ради від 20 липня 2020 року № 436, з якої видно, що з 20 липня 2020 року і по теперішній час місцем проживання та реєстрації дитини є місце реєстрації матері. Окрім того, рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 06 травня 2020 року у справі № 557/1936/20, яке набрало законної сили 09 червня 2020 року, ОСОБА_3 залишено проживати з ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Як встановлено судом, і ці обставинами не заперечується і визнаються, сторони від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу уникнення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків з надання дитині матеріального утримання, тобто із факту порушення прав дитини на матеріальне забезпечення своїм батьком, що підлягають судовому захисту.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про судовий збір" що, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.

Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У силу положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18 і 27).

Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Отже, суд першої інстанції, врахувавши наведені норми, положення ст. 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб саме дитини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання доньки у розмірі 3 000 гривень щомісячно.

Враховуючи наведені вимоги, відсутність істотних обставин визначений розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.

Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою інших дітей не має. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права.

При цьому береться до уваги, що державою задля посилення захисту права дитини на належне утримання перенесено тягар доказування на платника аліментів, однак наведених обставин в апеляційній скарзі заявник не підтвердив.

Щодо доводів відповідача про те, що позивач не довела свого права на отримання аліментів, оскільки не довела факту проживання з нею дитини, а також, що батько не давав згоди на зміну місця реєстрації дитини, то колегія суддів з ними не згодна. Так, рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 06 травня 2020 року у справі № 557/1936/20, яке набрало законної сили 09 червня 2020 року, неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю і ці обставини підтверджені змістом поданої позивачем в судове засідання довідки органу сільського самоврядування.

Хоча згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, проте будь-яких доказів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання сімейно-правового спору, відповідач не надав, а апеляційним судом здобуто не було.

Тому доводи апеляційної скарги не спонукають до скасування оскаржуваного рішення, вони були предметом дослідження і перевірки попереднім судом та фактично зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів і тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у зручний спосіб, який має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", пункт 32). Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Судовий збір, що понесений відповідачем при поданні апеляційної скарги, згідно з ст. 141 ЦПК України слід віднести на його ж рахунок.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 06 листопада 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М. Ковальчук