Дата документу 25.03.2021
Справа № 334/2025/21
Провадження № 2-н/334/260/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.2021 року до суду надійшла вказана заява.

Відповідно до п.1 ч.1ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що в порушення п.4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України ТОВ «МДЛ Запоріжжя» не зазначив в заяві усіх обставин, на яких ґрунтуються його вимоги.

Так, з доданої до заяви Інформаційної довідки № 246276504 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.03.2021 року вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (1/2 та 1/6 частки).

Разом з тим, в заяві про видачу судового наказу ТОВ «МДЛ Запоріжжя» просить стягнути заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком з ОСОБА_1 .

Жодний доказ, який міститься в матеріалах заяви про видачу судового наказу, не вказує на право власності або право користування ОСОБА_1 на вказану квартиру, на адресу якої надавались послуги заявника, у зв`язку з чим суд вбачає відсутність підстав покладання саме на нього відповідальності за внесення плати за відповідні послуги, нарахованої на усю квартиру.

Крім того, заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з 01 березня 2018 року по 31січня 2021року в розмірі 16027,50 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 227,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такою вимогою.

Таким чином, у зв`язку з тим, що із матеріалів заяви про видачу судового наказу не вбачається підстав для покладення відповідальності на ОСОБА_1 щодо утримання житла, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , та, водночас, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити, роз`яснивши заявнику його право на звернення з вказаними у заяві вимогами в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Керуючись ст.163,165,166 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.М.Гнатюк