Справа № 210/6356/21
Провадження № 2/0203/1706/2021
УХВАЛА

20 грудня 2021 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива», ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Тетяна Миколаївна про скасування державної реєстрації права власності на майно у зв`язку із нікчемністю договорів купівлі-продажу та поновлення державної реєстрації,

Встановив:

14 грудня 2021 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи № 210/6356/21 за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива», ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Тетяна Миколаївна, в якому позивач просить суд:

- скасувати державну реєстрацію права власності за Споживчим товариством «Нова кооперативна ініціатива», здійснену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49752968 від 19.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойченко Т.М. на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 3825, виданого 19.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М. на нерухоме майно нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності за Споживчим товариством «Нова кооперативна ініціатива», здійснену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49748098 від 19.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойченко Т.М. на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 3821, виданого 19.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М. на нерухоме майно нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності за Споживчим товариством «Нова кооперативна ініціатива», здійснену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49750576 від 19.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойченко Т.М. на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 3823, виданого 19.11.2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М. на нерухоме майно нежитлову будівлю, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- поновити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю А-1, загальною площею 95,3кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю А-1, загальною площею 50,3кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю А-1, загальною площею 102,2кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за попереднім власником вказаного нерухомого майна ОСОБА_2 .

Як видно з ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року, справу передано за підсудністю за місцезнаходженням одного з відповідачів юридичної особи Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива», яке розташовано за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 76а, кімн. 102. При цьому в ухвалі зазначено, що предметом позову є скасування державної реєстрації права власності на майно у зв`язку із нікчемністю договорів купівлі-продажу та поновлення державної реєстрації, тобто спір виходить саме з державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

При цьому суд, вивчивши матеріали позовної заяви та ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року, дійшов висновку про необхідність передачі цивільної справи за територіальною підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у зв`язку зі встановленою наявністю між сторонами спору з приводу нерухомого майна (виключна підсудність), з огляду на таке.

Статтею 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 15 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частин 2, 3 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до пунктами 5, 7 частини 1 статті 374, частини 378 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналіз викладених вище норм ЦПК України дає суду підстави для висновку, що розгляд цивільної справи з порушенням правил територіальної підсудності (виключна підсудність) є підставою для скасування рішення суду, прийнятого за результатами апеляційного перегляду, та порушення права позивача на доступ до правосуддя та розгляд справи судом, встановленим законом.

Так, згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива» є: м. Дніпро, Центральний район, пр. Дмитра Яворницького, будинок 76а, кімн. 102. При цьому з матеріалів справи видно, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 , а місцезнаходженням нерухомого майна є: АДРЕСА_3 , що за адміністративно-територіальним поділом міста Кривого Рогу відноситься до Металургійного району (кол. Дзержинський район) м. Кривого Рогу.

Так, предметом позову є скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно у зв`язку з нікчемністю договорів купівлі-продажу нерухомого майна та поновлення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Отже, спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна та права власності на нього.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», спори, пов`язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до пункту 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (стаття 181 Цивільного кодексу України). Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Також суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 04 грудня 2019 року, справа № 489/2055/19, відповідно до якої перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. Виключну підсудність установлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина 1 статті 30 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20 липня 2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Аналіз викладеного вище вказує, що для розгляду позову за правилами виключної підсудності підлягає встановленню правовий зв`язок спору між сторонами з нерухомістю.

Так, предмет позову ОСОБА_1 пов`язаний саме з нерухомістю, про що і зазначено в ухвалі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.11.2021 року.

Суд, враховуючи викладене вище, беручи до уваги те, що позивачем пред`явлено позов про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, у зв`язку з нікчемністю договорів купівлі-продажу нерухомого майна та поновлення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, дійшов висновку, що позов підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, відповідно до положень статті 30 ЦПК України. Тому цивільна справа не може бути прийнята судом до свого провадження з порушенням правил територіальної підсудності (виключна підсудність).

Таким чином, у зв`язку з тим, що Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було помилково направлено матеріали цивільної справи до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, суд вважає за необхідне на підставі статті 31 ЦПК України передати справу на розгляд за територіальною підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за місцезнаходженням нерухомого майна (50074, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24).

Керуючись статтями 27, 28, 30, 31, 258-260, 353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Споживчого товариства «Нова кооперативна ініціатива», ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бойченко Тетяна Миколаївна про скасування державної реєстрації права власності на майно у зв`язку із нікчемністю договорів купівлі-продажу та поновлення державної реєстрації передати за територіальною підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (50074, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Миру, 24).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва