Справа № 487/1811/20 Головуючий у першій інстанції Гаврасієнко В. О.
Провадження №22-ц/812/2258/21 Доповідач апеляційної інстанції Ямкова О. О.

П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , яка

подана від його імені адвокаткою Шиян Юлії Максимівни,

на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 7 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Гаврасієнко В. О. в залі судових засідань в місті Миколаєві об 11 годині, повний текст якого складено 18 жовтня 2021 року по справі

за позовом

ОСОБА_1

до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

(далі - ДП «АМПУ»)

про стягнення винагороди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП «АМПУ» про стягнення 65 344 грн 18 коп. винагороди за підсумками роботи за 2019 рік.

Позивач зазначав, що перебуває у трудових відносинах з ДП «АМПУ», де з лютого 2019 року працює на посаді начальника служби автотранспортного та господарського забезпечення.

За укладеним між роботодавцем та профспілковою організацією колективним договором на 2018-2023р.р. працівникам підприємства передбачена виплата одноразової винагороди за підсумками року. Відмова у виплаті винагороди допускається у разі вчинення працівником прогулів, розкрадання, пияцтва на робочому місці.

За підсумками 2019 року працівникам ДП «АМПУ» виплачена винагорода, окрім позивача без наведення будь-якого мотивування, так як на протязі 2019 року ним порушень трудової дисципліни не допущено.

Внаслідок таких неправомірних дій відповідача грубо порушенні трудові права позивача, які він просив захистити у судовому порядку шляхом стягнення винагороди, як особливого виду заробітної плати.

У відзиві на позовну заяву відповідач ДП «АМПУ» вважало позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки винагорода працівнику виплачується в якості заохочення внаслідок належної праці. На час звернення позивача до суду керівництво підприємства винесло наказ про призупинення виплати винагороди ОСОБА_1 за підсумками 2019 року до отримання висновків спеціально утвореної комісії з метою проведення перевірки щодо діяльності позивача з використання матеріально-товарних цінностей на підприємстві.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 7 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для стягнення на користь позивача винагороди відсутні через відкладення адміністрацією питання щодо її виплати з метою проведення перевірки його діяльності, та належить до компетенції роботодавця.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокатка Шиян Ю. М., посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, та покладення ним в основу судового рішення неналежний доказ, а саме висновки службового розслідування, просили стягнути на користь позивача суму винагороди, та фактично скасувати рішення суду з ухваленням нового за наслідками апеляційного перегляду справи.

В обґрунтування скарги зазначали, що: відповідачем допущені помилки при проведенні службового розслідування; не взяті до уваги посадові повноваження позивача, якого не ознайомлено з результатами розслідування, не відібрані пояснення.

Отже, висновок за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації, а не результатом, який породжує обов`язкові юридичні наслідки, та може бути підставою для невиплати винагороди працівнику.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважав апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а її доводи необґрунтованими.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 10 грудня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з червня 2013 року позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ДП «АМПУ», де за період роботи працював на різних посадах в Миколаївській філії (Адміністрації Миколаївського морського порту), а з 18 лютого 2019 року переведений на посаду начальника служби автотранспорту та господарського забезпечення, на якій виконує трудові обов`язки до наступного часу (а.с.7-9).

За період роботи в ДП «АМПУ», зокрема у 2019 році, до матеріальної та дисциплінарної відповідальності не притягався (а.с.23).

Для зміцнення дисципліни та підвищення зацікавленості працівників ДП «АМПУ» в якості додатку до Колективного договору на 2018-2023р.р. прийнято Положення про одноразову винагороду, яка надається працівникам АММП за підсумками роботи на рік. Позбавлені такої винагороди можуть бути працівника, що допустили в розрахунковому періоді прогули, розкрадання, пияцтво на робочому місці (пункт 12 Положення) (а.с.10-22).

Наказом ДП «АМПУ» №49/ОП від 3 лютого 2020 року одноразова винагорода за підсумками 2019 року нарахована усім працівникам, які перебували у штаті Миколаївської філії АММП, а питання щодо її виплати ОСОБА_1 та ще двом працівникам, вирішено розглянути після проведення відповідної перевірки їх діяльності (пункт 6 даного наказу) (а.с.52-53).

Не отримавши винагороду за підсумками 2019 року, позивач ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду, де вказував на «неотриманні сподівання», та відсутність порушення ним трудової дисципліни, але не повідомив суду про наявність утвореної комісії щодо перевірки його діяльності за підсумками року.

Разом з тим, підставою для видачі наказу №49/ОП, яким в пункті 6 вирішено питання про відтермінування рішення щодо нарахування винагороди позивачу, слугував наказ №157/18-АГ від 24 вересня 2020 року (а.с.112), яким утворена комісія для проведення службового розслідування щодо встановлення фактів незаконного витрачання коштів у червні 2019 року з внесенням недостовірних даних до первинних документів на ремонті роботи в адміністративно-побутовій будівлі групи з обслуговування об`єктів на Кінбурській косі комплексу соціально-побутового обслуговування служби автотранспортного та господарського забезпечення.

3 грудня 2020 року комісією складено висновок за результатами проведення службового розслідування, у якому вказано, що ОСОБА_1 відмовився надати письмові пояснення комісії, якою встановлено, що відповідальним за складання та підписання свідомо фіктивних первинних документів та дій, що призвели до зникнення з балансу філії державного майна (дошки та цвяхи) на суму 5 156 грн 28 коп. є начальник служби ОСОБА_1 .. Розслідуванням визначено, що порушення вчинено посадовими особами у червні 2019 року, що на думку членів комісії, унеможливило їх притягнення до дисциплінарної відповідальності, в тому числі ОСОБА_1 , внаслідок чого комісією запропоновано роботодавцю звернутися до поліції для внесення відомостей за фактом кримінального злочину та встановлення винних осіб в порядку кримінального судочинства (а.с.113-127).

10 березня 2021 року начальник філії звернувся до Заводського відділу поліції ГУНП із заявою про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочину, передбаченого статтями 191, 364, 366 КК України (а.с.142-143).

13 березня 2021 року такі відомості внесені до Єдиного реєстру з кваліфікацією за частиною 1 статті 185 КК України (а.с.144). Дані про остаточне прийняте рішення за зверненням роботодавця щодо розкрадання майна в кримінальному судочинстві не прийнято.

До наступного часу начальником МФ ДП «АМПУ» не прийнято окреме рішення відносно позивача ОСОБА_1 за наслідками проведеного службового розслідування та на підставі наказу №49/ОП від 3 лютого 2020 року.

Прийняті уповноваженими особами накази щодо відтермінування остаточного рішення про виплату винагороди ОСОБА_1 є чинними та не оскаржені працівником.

Висновок щодо проведеного службового розслідування з встановленням факту розкрадання майна підприємства позивачем ОСОБА_1 як підставу для невиплати винагороди учасниками справи не оспорено, та не надано будь-яких заперечень в процесі розгляду справи у суді першої інстанції. Навпаки, пояснення щодо незгоди з висновками комісії надані лише у змісті апеляційної скарги, з посиланням на позиції КАС ВС, висловлені при розгляді справ адміністративної юрисдикції, за якими визначено, що висновок службового розслідування не є рішенням суб`єкту владних повноважень, а є лише службовим документом, а тому його оскарження не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

В той же час у даній справі рішення щодо призначення комісії для проведення службового розслідування прийнято не суб`єктом владних повноважень, а уповноваженим органом роботодавця, в межах трудових правовідносин, що виникли між сторонами справи, внаслідок чого висновок такої комісії як службовий документ містить інформацію про встановлені порушення, які допущені працівником ОСОБА_1 у червні 2019 року з розкрадання майна підприємства. За результатами проведеної перевірки прийнято рішення про звернення до правоохоронних органів, та до наступного часу не визначена можливість з нарахування такому працівнику винагороди за підсумками роботи у 2019 році у відповідності до пункту 12 Положення, що діє на підприємстві.

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України).

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» у свою чергу визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз зазначених норм у межах встановлених обставин свідчить про те, що рішення про нарахування працівнику за підсумками його роботи за рік приймається роботодавцем чи уповноваженою ним особою, в тому випадку, якщо працівник не допускав на протязі цього року прогулів, пияцтва на робочому місці та розкрадання.

За змістом статей 139, 141, 144 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір, а власник або уповноважений ним орган повинен правильно організовувати працю працівників, уважно ставитися до їх потреб і запитів, поліпшувати умови праці та побуту працівників, застосовувати заохочення за погодженням с профспілковим органом з видачою відповідних наказів.

Враховуючи те, що за наслідками проведеної перевірки, ініційованою роботодавцем, уповноваженою комісією встановлені факти розкрадання майна підприємства з боку працівника ОСОБА_1 , відповідачем не нараховано позивачу відповідної винагороди, з огляду на відтермінування прийняття такого рішення за раніше винесеним наказом.

Такі обставини правильно встановлені судом першої інстанції, та ним надана вірна оцінка, внаслідок чого порушень прав позивача, як працівника, судом не встановлено, та вирішено позовні вимоги у спосіб та з підстав заявлених ним, із обґрунтованим залишенням позову без задоволення.

За таких обставин, рішення суду у відповідності до статті 375 ЦПК України не підлягає зміні чи скасуванню.

Усі наведені доводи апеляційної скарги та додані до неї копії документів фактично зводяться до незгоди з порядком, процедурою проведеної на підприємстві службової перевірки, та як наслідок відповідних висновків комісії, які не були підставою для звернення позивача із відповідним позовом.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені адвокаткою Шиян Юлією Максимівною, - залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 7 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський

О. В. Локтіонова