КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 201/12237/20

провадження № 22-ц/824/7801/2021

15 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу запозовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року в складі судді Вовка С. В.,

встановив:

21.12.2020 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою до Третього апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України з позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Третього апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено (а.с.55-56).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (а.с.57).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною і повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року та надіслати справу на повторний розгляд до цього суду в новому складі суду.

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не вчинено дій, спрямованих на негайне поновлення та забезпечення порушеного права позивача, що призвело до звільнення Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Третього апеляційного адміністративного суду, Дніпропетровського окружного адміністративного суду від виконання своїх обов`язків, спрямованих на виконання статті 3 та статті 56 Конституції України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Кабінету Міністрів України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Свої доводи мотивує тим, що позовна заява не містить чітких позовних вимог, у тому числі вимог майнового (немайнового) характеру до кожного із відповідачів, з посиланням на фактичні обставини та не зазначено докази, якими позивач обґрунтовує такі вимоги.

Міністерство юстиції України правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Відповідно до положень ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди визнано неподаною і повернуто заявнику.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та не усунув недоліки позовної заяви, а саме: не визначив ціну позову; не сформулював чітку (-і) вимогу (и) майнового чи немайнового характеру до кожного із відповідачів, із посиланням на фактичні обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує такі вимоги та зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини; не додав копії позовної заяви та документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів. Оскільки позовна заява ОСОБА_1 надійшла з іншого суду, Печерський районний суд позбавлений можливості перевірити чи роздрукувати копії позовної заяви та документів, що додаються до неї.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Процесуальні вимоги до змісту позовної заяви визначені статтею 175 ЦПК України.

Згідно з пунктами 3, 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги до Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України обґрунтовані тим, що останні не виконали своїх зобов`язань за результатом подання ним скарги БЛ-10722664 від 31.05.2020 на адресу Президента України Зеленського В. О. , Прем`єр-міністра України Шмигаля Д. А. з проханням про прийняття рішення щодо поновлення порушеного та забезпечення особистого немайнового права ОСОБА_1 на життя і безпечне для життя і здоров`я довкілля згідно ст. 2 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», ст. 3 та 19 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», ч.1 ст. 276 ЦК України.

Вказаними діями йому була заподіяна моральна шкода, яку він визначив у розмірі 1 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до кожного з відповідачів та просив відшкодувати за рахунок держави.

Тобто, зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що остання містить ціну позову (2 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та посилання на докази, якими він їх обґрунтовує.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

З огляду на те, що позовну заяву було подано через підсистему «Електронний суд», відповідно до положень ст. 43 ЦПК України в редакції, що діяла станом на момент подання позовної заяви, учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд. Якщо обсяг документів є надмірним, суд направляє учасникам справи тільки копії процесуальних документів та повідомлення про можливість ознайомитися з іншими матеріалами в приміщенні суду або через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175 та 177 ЦПК України не відповідають вищезазначеним нормам процесуального права.

Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом позивач використовував сервіс «Електронний суд», позовна заява підписана електронним цифровим підписом, тому суддя першої інстанції прийшов до помилкового висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Чітке дотримання вимог процесуального закону є необхідним явищем, оскільки забезпечує вірне дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою та у відповідності до положень ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 382 -384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2021 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України про відшкодування моральної шкоди направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк