Справа № 2-1953/09
УХВАЛА

23 червня 2021 року

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді Іванюк І.Д.

за участі секретаря Колодій У.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа №2-1953/2009 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа №2-1953/2009 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №014/9723/74/46594 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заяву мотивує тим, що 23.12.2009 року Залізничним районним судом м. Львова у справі №2-1953/2009 винесено рішення, яким позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 297666,87 дол. США, що за курсом НБУ складає 2376721,12 грн. заборгованості за договором позики, 1700 грн. 00 хв. сплаченого державного мита та 30 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На виконання даного рішення було видано виконавчі листи №2-1953/2009. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.01.2021 року змінено стягувачау виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-1953/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/9723/74/46594 на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові боржника ОСОБА_1 - відкриті виконавчі документи відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи приватного виконавця виконавчих листів про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 . У зв`язку із перебуванням ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик (електронну торгову систему ProZorro), через що було пропущено строки на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Родовід Банк» до ТОВ «Райффайзен Банк Аваль» оригіналів кредитних прав клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання. За наведеного, просить заяву задоволити.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду заяви, при цьому в матеріалах справи від представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» міститься заява про розгляд справи у його відсутності, інші учасники процесу про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», суд дійшов наступного висновку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

У відповідності до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважним, пропущений строку може бути поновлено.

На момент винесення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23.12.2009 року у справі № 2-1953/09 та пред?явлення вказаного рішення до примусового виконання був чинний Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції від 27.11.2009 року).

Згідно із ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 27.11.2009 року) виконавчі документи можуть бути пред?явлені до виконання протягом 3 років, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню,- з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст. 22 вказаного Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05.10.2016 набрав чинності Закон України від 02 червня 2016р. «Про виконавче провадження».

Відповідно до пунктів 5,6,7 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону України виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з положенням ст. 12 чинного Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За правилами ч.1 ст. 433 ЦПК України підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2009 року Залізничним районним судом м. Львова у справі №2-1953/2009 винесено рішення, яким позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - 297666,87 дол. США, що за курсом НБУ складає 2376721,12 грн. заборгованості за договором позики, 1700 грн. 00 хв. сплаченого державного мита та 30 грн. понесених витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На виконання даного рішення було видано виконавчі листи № 2-1953/2009.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.01.2021 року змінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-1953/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/9723/74/46594 на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Також судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Амбриз Р.А. від 04.06.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1953/2009, виданого 19.04.2010 року відносно боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором позики в сумі 2376721,12 грн. та судових витрат в сумі 1730 грн.

Разом з тим, згідно із даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 09.04.2021 року за параметрами пошуку за прізвищем, ім`ям та по батькові боржника ОСОБА_1 - відкриті виконавчі документи відсутні, що підтверджує факт відсутності на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби чи у приватного виконавця виконавчих листів про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 .

Згідно із актом про втрату виконавчих документів в результаті перевірки матеріалів кредитної справи № _014/9723/74/46594 щодо ОСОБА_1 від 09.04.2021 року вбачається, шо проведеною перевіркою наявних оригіналів матеріалів кредитної справи №_014/9723/74/46594 щодо позичальника ОСОБА_1 , переданих ТОВ «Вердикт Капітал», перевіркою проведеної переписки з ПАТ «Родовід Банк» та органами виконавчої служби, перевіркою вхідної кореспонденції із розтином конвертів стосовно вказаного позичальника, встановлено факт втрати /відсутності оригіналів виконавчих листів №2-1953/2009, виданих на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова.

Конституцією України (ст.129-1) закріплено те, що судове рішення, є обов?язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Розділ VI ЦПК України закріплює процесуальний порядок вирішення судами питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд, гарантований ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

Зокрема, у п.40 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п.19 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», Суд наголошує, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб п.1 ст.6 Конвенції детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення ст.6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 (див. також рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява № 589498/00, п. 34).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Із змісту ст.433 ЦПК України вбачається, що у ЦПК України не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем.

Таким чином, враховуючи, що рішення Залізничного районного суду м. Львова № 2-1953/09 від 23.12.2009 року на час розгляду заяви не виконане, зобов`язальні правовідносини сторін договору не припинені, оригінал виконавчого листа було втрачено з незалежних від стягувача причин, а заявником строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено з поважних причин, суд дійшов висновку, що заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 353, 433, п.п. 17.4 розділу № 13 Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, суд, -

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про видачу дубліката виконавчого листа №2-1953/2009 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання- задоволити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-1953/2009, виданого на виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23.12.2009 року.

Видати дублікат виконавчого листа №2-1953/2009, виданого на виконання рішення Залізничного районного суду м.Львова від 23.12.2009 року у справі № 2-1953/2009 про стягнення з ОСОБА_1 боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

При цьому, у відповідності до вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Іванюк І.Д.