ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8316/21
провадження № 2/753/6248/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Яценка Ю.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Костяного О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне підприємство "Укроборонсервіс" про стягнення заробітної плати, -

встановив:

У квітні 2021 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - ДП "Укроборонсервіс про стягнення заробітної плати, а саме: премії у сумі 20 500,00 грн. та надбавки у сумі 16 502,50 грн.

Ухвалою суду від 02.06.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

До суду 14.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

До суду 25.06.2021 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача премію у сумі 20 500,00 грн. та надбавку у сумі 6150,00 грн.

Також, до суду 01.07.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

До суду 02.07.2021 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач заперечував проти позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.11.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві та запереченні на відзив.

Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до матеріалів справи докази, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що наказом від 01.06.2009 №101-к позивача було прийнято на посаду провідного спеціаліста виробничого відділу центру озброєння і військової техніки ДП ДК «Укрспецекспорт» ДП «Укроборонсервіс», що вбачається із запису з трудової книжки позивача.

У подальшому, наказом №124-к/к від 10.06.2020 ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника виробничого відділу центру озброєння і військової техніки виробничого управління ДП ДК «Укрспецекспорт» ДП «Укроборонсервіс», що підтверджується копією трудової книжки.

Відповідно до наказу від 01.03.2021 № 44-к/к позивача було звільнено із займаної посади за угодою сторін, згідно із п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказаний наказ містить інформацію щодо того, які виплати мають бути виплачені ОСОБА_1 у зв`язку із його звільненням.

Звертаючись із позовною заявою, ОСОБА_1 зазначає, що згідно графіку премій на підприємстві на 2019-2020 роки йому підлягала виплаті премія у розмірі 1 посадового окладу, проте така премія незаконно не була йому виплачена.

Відповідно до наказу ДП «Укроборонсервіс» № 7-з від 18.02.2021 щодо преміювання премія для ОСОБА_1 склала 0% від окладу, який був погоджений відповідними уповноваженими особами та має зауважень від начальника юридичного управління та головного бухгалтера щодо відсутності фінансово-економічного обґрунтування.

Відповідно до наказу ДП «Укроборонсервіс» № 10-з від 26.02.2021 «Щодо надбавки працівникам підприємства» надбавка ОСОБА_1 склала 50% попереднього місяця та 0% від окладу, який також погоджений 6 уповноваженими на це особами..

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Статтею 2 вказаного закону визначено, що основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробіток, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності -з іншим уповноваженим на представництво.

Статтею 2 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

Відповідно до статуту Державного підприємства Державної компанії «Укрсепецекспорт» - Держвного підприємства «Укроборонсервіс», затвердженого Наказом Державного концерну «Укроборонпром» від 20.05.2019 № 120, Державне підприємство Державної компанії «Укрсепецекспорт» - Державного підприємства «Укроборонсервіс» є державним некомерційним підприємством, реорганізованим шляхом перетворення ДП «Укроборонсервіс» відповідно до постанови КМ України від 09.10.1996 № 1247.

Пунктом 11.5 статуту визначено, що виробничі, трудові і соціальні відносини трудового колективу з адміністрацією підприємства регулюються колективним договором.

Згідно із ст. 13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції, а в колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін).

Зборами представників підрозділів трудового колективу ДП «Укроборонсервіс» від 16.08.2018 схвалено колективний договір на 2018-2021 роки, який зареєстрований в «Укроборонсервіс» 31.10.2018, а також в Управлінні праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, з відповідними доповненнями.

Статтею 18 КЗпП України визначено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оплату праці» договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Наказом № 178 від 30.11.2020 ДП «Укроборонсервіс» затверджено Положення про надбавки до посадових окладів працівникам ДП «Укроборонсервіс» та Положення про преміювання ДП «Укроборонсервіс».

Відповідно до пункту 3.22 колективного договору на 2018-2020 роки, передбачено, що за умови стабільного фінансового стану підприємства (в межах фінансових можливостей) адміністрація за погодженням з Радою може запровадити наступні форми додаткової заробітної плати і економічного стимулювання ефективності праці: доплати, премії, винагороди та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, можливість застосування та розмір (норма) яких визначається відповідним положенням, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно із пунктом 1.5 Положення про преміювання передбачено, що преміювання працівників здійснюється з урахуванням виявленою виробничої ініціативи та винахідливості та у разі відсутності дисциплінарних стягнень, а також за умови стабільного фінансового стану підприємства та у межах фінансових можливостей.

Тобто, основною умовою в наданні премії відповідно до умов колективного договору є стабільний фінансовий стан підприємства (в межах фінансових можливостей), й визначене право, а не обов`язок такого підприємства щодо проведення доплати, премії, винагороди та інших заохочувальних та компенсаційних виплат працівникам підприємства.

Стабільний фінансовий стан ДП «Укроборонсервіс», як підстава надання премії, передбачений і Положенням про преміювання.

Відповідно до довідки щодо фінансових показників виконання (результативності) державного контракту з Міністерством оборони України від 05.08.2020 № 370/3/5/6/2/31 (за номером ДП «Укроборонсервіс» № Д29-5.1.1/205А) на постачання НВЧ приладів, яка адресована директору ДП «Укроборонсервіс» від начальника управління економіки та фінансів, встановлено, що у результаті неякісного опрацювання та підготовки розрахунково-калькуляційних матеріалів працівниками виробничого управління призвело до неприйняття 2493 ВП МОУ та замовником частини витрат у складі собівартості виготовлення НВЧ-приладів як «необхідних» і як результат це призвело до падіння обсягів реалізації за державним замовленням (контрактом) з Міністерством оборони України від 05.08.2020 № 370/3/5/6/2/31 (за номером ДП «Укроборонсервіс» № Д29-5.1.1/205А) на 2 812 225, 26 грн та причинило зниження рівня прибутковості на 255 702 грн. 33 коп.

Відповідно до пункту 1.5 вказаного Положення виплата премії не є обов`язком, а є засобом заохочення.

Під премією за виконання особливо важливих робіт і завдань відповідно до пункту 2.1 положення про преміювання розуміється участь у підготовці та забезпеченні виконання проектів (договорів та контрактів), за результатами яких підприємство одержало значні доходи, виконання спеціальних, термінових, додаткових, позапланових робіт, а також заходів, спрямованих на зниження трудових і матеріальних витрат підприємства, що фактично надало результатів.

Згідно із пунктом 5.1 Положення про преміювання підставою для прийняття директором рішення про преміювання працівників за трудові успіхи, з нагоди державних свят або інших визначних подій може бути службова записка заступника директора, керівників структурних підрозділів.

Згідно із пунктом 4.4. Положення про преміювання розмір винагороди заступникам директора, керівникам структурних підрозділів, які знаходяться у безпосередній підпорядкованості директора та працівникам, підпорядкованих безпосередньо директору визначає особисто директор.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про надбавки розмір надбавки визначається з урахуванням особистого внеску працівника в загальний результат діяльності підприємства.

Пунктом 2.5 цього Положення визначено, що розмір надбавок заступникам директора, керівникам структурних підрозділів, які знаходяться у безпосередній підпорядкованості директора та посадовим особам, безпосередньо йому підпорядкованим, визначає особисто директор під час підписання наказу щодо встановлення та виплати надбавок працівникам підприємства.

Відповідно до пункту 7.7 статуту підприємства до компетенції керівника підприємства віднесено видачу наказів та доручень, обрання форми і системи оплати праці, установлення працівникам конкретних розмірів тарифних ставок, посадових окладів, винагород, надбавок і доплат, застосування заходів заохочення та дисциплінарного стягнення до працівників підприємства.

Частиною третьою статті 97 КЗпП України передбачено, що конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті, тобто вони встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Частина четверта статті 97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

Доводи позивача та його представника про те, що позивач брав безпосередню участь в організації та участі підприємства в тендері на закупівлю робіт і послуг з ремонту та обслуговування озброєння і військової техніки на НВЧ-приладів в інтересах ЗСУ, а отже його неправомірно позбавлено премії, суд оцінює критично, з огляду на те, що ані колективним договором, ані Положенням про преміювання не передбачено конкретних підстав, за наявності виключно яких, працівник підприємства може бути позбавлений чи не може бути позбавлений премії. Натомість, як зазначалось, Положення про преміювання містять умови, які передбачають дискреційні повноваження директора підприємства щодо визначення розміру премій, зокрема заступнику директора.

Позивачем та його представником під час розгляду справи не надано суду доказів того, що зазначені локальні акти на підприємстві (статут, положення тощо) містять умови, які обмежують право директора підприємства на власний розсуд визначати розмір премії та надбавок, зокрема заступнику директора, чи забороняють йому зменшувати (позбавляти) премій та надбавок, з огляду на визначені розмірі таких заохочень у відповідних службових записках, що передують певному наказу.

Крім того, зазначені Положення не містять умов, стосовно того, що директор зобов`язаний, у випадку зменшення (позбавлення) розміру премії, надбавок, надавати мотивоване (письмове/усне) обґрунтування свого рішення, як і не містять умов, що при наявності певних обставин директор позбавлений можливості зменшити (позбавити) премій, надбавок працівників підприємства.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про надбавки у разі несвоєчасного або неналежного виконання працівником завдань, погіршення якості роботи, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни , погіршення результатів діяльності підприємства, за рішенням директора, на підставі службової записки за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, розмір надбавки може зменшуватись (включно до повного не нарахування)

Зауваження позивача про те, що оскільки він не мав жодних із визначених пунктом 2.6 Положення про надбавку порушень, він неправомірно був позбавлений надбавки, судом оцінюється критично з огляду на те, що вказаний пункт Положення не містить застереження, що виключно за наявності перерахованих обставин працівник підприємства може бути позбавлений (зменшено розмір) надбавок.

Отже позивачем та його представником не доведено, а судом під час розгляду справи не встановлено обставин, які б підтверджували допущення порушення відповідачем приписів локальних актів підприємства щодо преміювання працівників підприємства, зокрема заступника керівника та визначення розміру надбавок.

Також суд зауважує, що визначення позивачем на власний розсуд розміру надбавки, що за позовними вимогами підлягає стягненню з відповідача як 30% розміру надбавки від його посадового окладу, не відповідає приписам Положення про надбавки та виходить за межі повноважень позивача. Твердження про те, що розмір надбавки був визначений позивачем з огляду на розмір надбавки за попередній місяць судом оцінюється критично з огляду на те, що такий порядок визначення надбавок не відповідає приписам Положення про надбавки.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи Положення про надбавки до посадових окладів працівникам ДП «Укроборонсервіс» та Положення про преміювання працівників ДП «Укроборонсервіс», колективний договір ДП «Укроборонсервіс», а також визначене такими актами право, а не обов`язок такого підприємства щодо проведення доплати, премії, винагороди та інших заохочувальних та компенсаційних виплат працівникам підприємства, з огляду на дискреційні повноваження директору підприємства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у випадку відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-81,141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства державної компанії "Укрспецекспорт" - Державне підприємство "Укроборонсервіс" про стягнення заробітної плати - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 31.12.2021.

Суддя В.Л. Котвицький