Справа № 346/913/19
Провадження № 2/346/63/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.,

секретаря Копильців І.М.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна придбаного в шлюб, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом про поділ майна придбаного в шлюбі, уточнивши який, просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя майно придбане в шлюбі, а саме автомобіль марки Citroen С4 д.н.з НОМЕР_1 та снігохід BRP Ski-Doo, мотоцикл марки Yamaha UZF R6 д.н.з. НОМЕР_2 та гараж в Кооперативі по вул.. Богуна в місті Коломия. Просила поділити майно, придбане нею та відповідачем у шлюбі шляхом стягнення половини вартості рухомого майна, а саме автомобіля марки Citroen С4 д.н.з НОМЕР_1 та снігоходу BRP Ski-Doo та коштів витрачених на купівлю будівельних матеріалів в сумі 256500 грн, а мотоцикл марки Yamaha UZF R6 д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частину вказаного транспортного засобу.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем ОСОБА_1 в шлюбі з 16.06.2011року по 02.03.2016року. Шлюб між ними розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02.03.2016року. Вказує, що від даного шлюбу народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з часу їх розлучення та до сьогоднішнього дня проживає з нею, позивачем.

Зазначила, що 30.12.2014 р. відповідач змінив прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

За час спільного подружнього проживання з ОСОБА_1 ними було придбано нерухоме та рухоме майно. Оскільки з відповідачем не можливо прийти до згоди про поділ майна добровільно, то змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошової компенсації вартості Ѕ частки в спільній сумісній власності подружжя автомобіля марки Citroen С4 державний номерний знак НОМЕР_1 вартістю 216000 гривень, який був проданий відповідачем 25.11.2016року, снігохід BRP Ski-Doo вартість якого становить 135000 грн., що підтверджується інформацією із сайту продажу авто « АВТО-РІА» де відповідач виставляв даний снігохід на продажу та успішно продав .

Окрім вказаного автомобіля та снігоходу ними за час шлюбу було придбано мотоцикл марки Yamaha UZF R6 д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований 03.04.2012року на ОСОБА_7 та перереєстрований на ОСОБА_1 29.06.2018року вартістю 216000 грн який на даний час знаходиться в користуванні у відповідача.

Крім того, нерухомим майном- гаражем в кооперативі по АДРЕСА_1 приблизна вартість якого на даний час становить від 162000 до 216000 грн.., користується відповідач. Ні вона, позивач ні відповідач не зареєстрували за собою право власності на гараж, так як гараж був куплений на підставі договору-купівлі продажу із минулим членом кооперативу. Вказує, що всі документи, що стосуються купівлі продажу рухомого і нерухомого майна знаходяться у відповідача, які надати їй в добровільному порядку відповідач ОСОБА_6 відмовляється.

Зазначила, що оскільки два транспортні засоби автомобіль Citroen С4 д.н.з НОМЕР_1 та снігохід BRP Ski-Doo було продано відповідачем, а гараж вважається сукупністю будівельних матеріалів то вважає за доцільне стягнути з відповідача на її користь половину вартості вказаних транспортних засобів та коштів витрачених на купівлю будівельних матеріалів, та визнати за нею право власності на Ѕ мотоцикла марки Yamaha UZF R6 д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться в користуванні у відповідача.

Позивач скористалась правом подачі відповіді на відзив, в котрому ствердила,що у своїх доводах та аргументах відповідач посилається на те що перебуваючи в шлюбі вона не працювала, тому не брала участі коштами або працею у набутті вказаного майна. Тоді відповідно до ст. 60 СК України підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Після народження їх синаОСОБА_8 21.11.2011року вона, позивач дійсно не працювала з поважної причини так як доглядала за сином та вела домашнє господарство.

Відповідач вказує що автомобіль маркиCitroen С4 д.н.з НОМЕР_1 був куплений ним ще до шлюбу за його особисті кошти, а в підтвердження своєї правоти надає суду довіреність посвідчену приватним нотаріусом Григорець В. А. від 19.06.2011року на право користування вище зазначеним транспортним засобом на своє ім`я та на її, позивача ім.»я, що й підтверджує те що авто було куплене за їх спільні кошти після реєстрації шлюбу, так як вони з відповідачем проживали в цивільному шлюбі з вересня 2010року, а шлюб зареєстрували 16.06.2011року. Зазначає, що на той момент не представлялось можливим зареєструвати право власності на автомобіль Citroen С4 ні на неї, позивача ні на відповідача , у зв`язку з тим що власник знаходився за межами України, тому користувались автомобілем на підставі нотаріально посвідченої довіреності, відповідно до законодавства яке діяло на той момент.

Після того як власник вище вказаного майна повернувся до України спірний автомобіль марки Citroen С4 д.н.з НОМЕР_1 було переоформлено та право власності зареєстровано за її колишнім чоловіком ОСОБА_1 , під час перебування у шлюбі, а саме 11.09.2015року. Тому даний транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя.

Вказує, що наведені нею у позові докази є документально підтверджені та свідчать про те що перелічене рухоме і нерухоме майно було куплено в період шлюбу за їх спільні кошти.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просить задоволити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, подав до суду відзив, відповідно до якого зазначив, що 16 червня 2011 року він та позивач уклали шлюб. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 березня 2016 року шлюб розірвано, а в рішенні зазначено, що сторони сімейні відносини тривалий час не підтримують. Автомобіль марки Citroen С4 ,2006 р. випуску д.н.з НОМЕР_1 був придбаний ним, відповідачем до шлюбу за особисті кошти і брав участь в урочистій церемонії одруження, що стверджується фотографіями відповідачки як нареченої у шлюбному вбранні. Право власності на автомобіль він не оформляв (копії довіреностей на керування та користування без права розпорядження цього транспортного засобу ОСОБА_10 від 19.06.2011 та власника ОСОБА_11 від 21.09.2013). 25 листопада 2016 року після розірвання шлюбу вказаний автомобіль ним, відповідачем відчужений .

Вказує, що снігохід у розібраному стані придбано 13.03.2012 за 11666 грн його особистих коштів, та продано в січні 2019 року.

06 жовтня 2011 року він, відповідач вступив у члени гаражного обслуговуючого кооперативу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в АДРЕСА_2 , оплативши вступний внесок у розмірі 6 000 гри. Згідно п. 1.5 договору № 29 від 06.10.2011 він, відповідач повинен був ОСОБА_12 участь у будівництві гаража власним коштом, вносити кошти в повному об`ємі по фактичній вартості будівництва. Однак, після вступу він щомісячні внески не сплачував і не здійснював жодної будівельної діяльності, а заборгованість по членських внесках за період 06.10.2011 - 06.09.2016 у розмірі 2900 грн сплатив після розірвання шлюбу 31.08.2016

03 квітня 2012 року Коломийським ВРЕР при УДАІ УМВС в ІваноФранківській області йому видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу мотоцикл Yamaha UZF R6 д.н.з. НОМЕР_2 , що придбаний за його особисті кошти.

Зазначає, що перебуваючи в шлюбі ОСОБА_3 не працювала і не навела у позові фактів придбання за час шлюбу, як і спільної участі коштами або працею в набутті вказаного нею майна , яке придбано виключно за його особисті заощадження за рахунок зароблених в Італії коштів. Автомобіль марки Citroen С4 ,2006 р. набуто ним, відповідачем до шлюбу, а рекламне фото не є доказом того, що снігохід продавно за вказану в оголошенні вартість.

Стосовно гаражу , то об`єктом поділу між колишнім подружжям у цьому випадку є вступний внесок в обслуговуючий кооператив «Елітний» у розмірі 6 000 грн.,тому доводи позивача про стягнення половини вартості майна , що є його особистою приватною власністю , безпідставні та не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, відповідач у запереченнях пояснив стосовно доказів набуття спірного майна за його особисті кошти те, що до шлюбу ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) він тривалий час працював в Італії та спірне майно придбано виключно за його особисті заощадження за рахунок зароблених за кордоном коштів. Так, згідно витягів із електронних банківських документів, на рахунках відповідача знаходилось у банку SANPAOLO станом на 31 грудня 2006 року 40 801, 70 євро, станом на 30 червня 2007 року 29 790, 11 євро; у банку BNL Gruppe BNP PARIBAS станом на 22 серпня 2007 року 19 002, 06 євро; у банку BANK ZACHODNI WBK S.A. внесено: 04.09.2010- 2800 доларів США, 09.06.2010 7000 дол. США . Ці та інші валютні кошти після прибуття в Україну були переведені ним в ПАТ КБ ПриватБанк.

Посилається на те, що позивач ОСОБА_3 як до так і під час шлюбу не працювала і не навела у позові фактів спільної участі коштами або працею в набутті вказаного нею майна , вони як подружжя використовували для проживання тільки його, відповідача заощадження.

Просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Із змісту положень глав 7 та 8 СК України, вбачається, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

У відповідності до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 ст.77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Однак, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 16 червня 2011 року . В результаті спільного проживання у них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8) , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8)

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02 березня 2016 року шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розірвано, неповнолітню дитину ОСОБА_15 залишено проживати з матір`ю(а.с.7). Рішенням встановлено, що сторони сімейні відносини тривалий час не підтримують.

Позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя майно придбане в шлюбі , зокрема автомобіль марки Citroen С4 державний номерний знак НОМЕР_1 та стягнути з відповідача половину вартості вказаного автомобіля, стверджуючи, що вказаний автомобіль вартістю 216 000 гривень був проданий відповідачем 25.11.2016року.

Як вбачається з довідки № 31/9/3/593 від 27.07.2019 р., виданої територіальним сервісним центром № 2643 РСЦ МВС в Івано-Франківській області за відповідачем ОСОБА_1 11 вересня 2015 року зареєстровано транспортний засіб марки Citroen С4 д.н.з НОМЕР_1 , за довідкою рахунком № ВІА 659394 від 20 серпня 2015 року інформація про вартість транспортного засобу відсутня. (а.с.80)

Посилання відповідача на те, що автомобіль марки Citroen С4 д.н.з НОМЕР_1 придбаний у ОСОБА_10 до шлюбу за його особисті кошти, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_10 , зокрема ОСОБА_17 ствердив, що був попереднім власником Citroen С4 д.н.з НОМЕР_1 , якого відповідач ОСОБА_18 до свого весілля купив у нього та передав йому 8500 дол. США , а він у свою чергу написав передовіреність на відповідача у нотаріуса; також фото таблицею, з якої видно, що згаданий автомобіль брав участь в церемонії одруження з позивачем у шлюбному вбранні (а.с.39-40), а також виписками з рахунку відповідача ОСОБА_19 , які підтверджують наявність в нього особистих коштів до шлюбу (а.с.83-122).

Відповідач не заперечує той факт, що спірний автомобіль 25 листопада 2016 року ним відчужений, що по довіреності від 19 червня 2011 року свідок ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_20 , користуватись належним ОСОБА_11 автомобілем марки Citroen С4 , що по довіреності від 01 вересня 2013 року ОСОБА_11 уповноважив ОСОБА_7 бути представником по питанню експлуатації в тому числі керування та користування (без права розпорядження) т.з. (а.с. 37,38)

Норми СК України, зокрема наведені у статтях 57, 60, встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Відповіднодо п.3 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Враховуючи наведене, та беручи до уваги, що позивач не підтримала свого клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення ринкової вартості транспортного засобу Citroen С4 д.н.з НОМЕР_1 , суд вважає, що вимога позивача про визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та стягнення з відповідача половини вартості вказаного автомобіля, не підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просила визнати спільною сумісною власністю подружжя майно придбане в шлюбі, а саме снігохід BRP Ski-Doo, та стягнути на її користь половину його вартості. . Суд , з`ясував , що дійсно відповідачем ОСОБА_7 13 березня 2012 року придбано снігохід «Бомбардир Сафарі» 400 , а не снігохід BRP Ski-Doo, однак виходячи з принципів справедливості та розумності, бере до уваги, що позивач невірно зазначила назву та марку ОСОБА_21 , а тому досліджує докази щодо снігохіда « ОСОБА_22 » 400.

Згідно накладної № 03/1207 від 13 березня 2012 року снігохід « ОСОБА_22 » 400 придбано відповідачем за 11 666,67 грн. (а.с.73)

Суд констатує, що згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 даної статті передбачено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено судом, спірний снігохід « ОСОБА_22 » 400 придбаний відповідачем під час перебування у шлюбі з позивачем, а саме 13 березня 2012 року .

Враховуючи наведене, суд вважає, що снігохід « ОСОБА_22 » 400 слід визнати спільною сумісною власністю сторін по справі, залишивши його у власності ОСОБА_1 та стягнути з останнього на користь ОСОБА_23 грошову компенсацію вартості 1/2 частки в сумі 5833,35 грн.

Також позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя майно придбане в шлюбі : гараж в АДРЕСА_1 , та поділити майно, придбане нею та відповідачем у шлюбі шляхом стягнення половини вартості коштів витрачених на купівлю будівельних матеріалів в сумі 256500 грн.

Згідно договору № 29 про членство в кооперативі від 06 жовтня 2011 року обслуговуючий кооператив «Елітний» прийняв в члени обслуговуючого кооперативу у АДРЕСА_2 ОСОБА_7 (а.с.41) , а згідно довідки № 2 від 23.03.2019 відповідач ОСОБА_18 оплатив пайові внески 06.10.2011 р в сумі 6000 грн., після оплати вступу останній не сплачував щомісячні внески та не здійснював жодної будівельної діяльності до 09.2016, 31.08.2016 ОСОБА_6 в повному осязі оплатив заборгованість по щомісячних членських внесках за період 06.10.2011- 06.09.2016, що підтверджується касовим ордером від 31.08.2006 після чого продовжив та довів будівництво до завершення (а.с.42).

Позивачем жодним чином не доведено про витрачені кошти на купівлю будівельних матеріалів в сумі 256500 грн.

Отже, встановлено, що 02 березня 2016 року сторони розірвали шлюб , а 31 серпня 2016 ОСОБА_6 в повному обсязі оплатив заборгованість по щомісячних членських внесках за період 06.10.2011- 06.09.2016 (а.с.43), після чого продовжив та довів будівництво до завершення .

Пленум Верховного Суду України у пункті 8 Постанови від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов`язаних з діяльність гаражно-будівельних кооперативів» роз`яснив, що член гаражно-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом (стаття 15 Закону України «Про власність»).

Гараж є неподільним майном і не може бути поділений в натурі між колишнім подружжям. Повністю внесений пайовий внесок члена гаражно-будівельного кооперативу у вигляді грошових коштів за час дії Закону України «Про власність» трансформувався у право власності на нерухоме майно.

Факт набуття позивачем і відповідачем у власність гаражного боксу при розгляді справи не знайшов свого підтвердження, а тому об`єктом поділу між колишнім подружжям в даному випадку є пайові внески в у вигляді грошових коштів. (Постанова Верховного Суду у справі № 640/11441/15 від 23 травня 2018 р.)

Враховуючи наведене, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_24 1/2 частки вступних внесків члена гаражного обслуговуючого кооперативу «Елітний» у АДРЕСА_2 в розмірі 3000 грн.

Позивач звернулась до суду також з вимогою про визнання спільною сумісною власністю подружжя мотоцикла марки Yamaha UZF R6 д.н.з. НОМЕР_2 , та просила визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаного транспортного засобу.

З довідки № 31/9/3/593 від 27.07.2019 р., виданої територіальним сервісним центром № 2643 РСЦ МВС в Івано-Франківській області вбачається, що за громадянином ОСОБА_1 03 квітня 2012 року зареєстровано транспортний засіб марки Yamaha UZF R6,2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 , інформація про вартість транспортного засобу відсутня (а.с.80)

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що мотоцикл марки Yamaha UZF R6 придбаний за особисті кошти за недоведеністю

У відповідності до п.1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Окрім того як передбачено п.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю п.2 ст. 372 ЦК України передбачено , що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

При поділі майна суд виходить із того, що діючий кодекс передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст..60,70 Сімейного кодексу, суд вважає, що слід визнати спільною сумісною власністю подружжя майно придбане в шлюбі: мотоцикл марки Yamaha YZF-R6,2007 року випуску номерний знак НОМЕР_2 та визнати за ОСОБА_23 право власності на Ѕ частину мотоцикла марки Yamaha YZF-R6,2007 року випуску номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, здійснює їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення суду обґрунтовується лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд зазначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях».

Відповідно до п.24 від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст.65 СК).

При ухваленні рішення у даній справі суд враховує приписи Конституції України (ст.41) щодо гарантії права кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність.

Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, з огляду на зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Питання судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі наведеного та ст. ст. 57,60,69-71 СК України, керуючись ст. ст. 81, 247 ч.2, 268, 273, 354ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Поділити майно нажите за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати спільною сумісною власністю подружжя майно придбане в шлюбі: снігохід ОСОБА_22 400 вартістю 11 666,67 грн. та мотоцикл марки Yamaha YZF-R6,2007 року випуску номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на Ѕ частину мотоцикла марки Yamaha YZF-R6,2007 року випуску номерний знак НОМЕР_2 .

Снігохід ОСОБА_22 400 залишити у власності ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки рухомого майна - снігоходу ОСОБА_22 400 в сумі 5833,35 грн. та стягнути 1/2 частки вступних внесків члена гаражного обслуговуючого кооперативу «Елітний» у АДРЕСА_2 в розмірі 3000 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_3 ;

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 11 червня 2021 року.

Суддя Беркещук Б. Б.