Справа № 569/3415/21
22 червня 2021 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі судді - Левчука О.В.
секретар судового засідання - Янок М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування будівельних паспортів,
В засіданні приймали участь:
представник позивачки - Дупак В.Г.
представник третьої особи - Польова Е.М.
В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування будівельних паспортів.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування будівельних паспортів, відмовлено повністю.

07 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 569/3415/21, у якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. До своєї заяви ОСОБА_1 долучив копію договору про надання правової допомоги від 22.03.2021, детальний опис робіт від 07.06.2021, акт приймання-передачі наданої правової допомоги згідно з договором б/н від 22.03.2021, укладеного між адвокатським бюро "Катерини Самардак" та ОСОБА_1 від 07.06.2021, у якому вказано, що витрати на правову допомогу щодо розгляду даної справи становлять 5000 грн.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Дупак В.Г. заперечив проти задоволення заяви третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі. Зазначив, що у документах, що надані разом з заявою про ухвалення додаткового рішення, вказано, що правова допомога надавалась адвокатським бюро "Катерини Самардак", проте в засіданні бере участь як представниця третьої особи - адвокат Польова Е.М. Крім того, адвокат Дупак В.Г. звертав увагу суду на те, що відсутні квитанції про сплату послуг ОСОБА_1 , тобто, як доказ були надані лиш копія договору про надання правової допомоги, детальний опис робіт та акт приймання-передачі наданої правової допомоги, проте немає підтвердження фактичної оплати ОСОБА_1 послуг.

Представниця третьої особи - адвокат Польова Е.М. в судовому засіданні пояснила, що надала на підтвердження своїх повноважень копію ордеру, в якому вказано, що він виданий адвокатським бюро "Катерини Самардак" і є дійсним. Також, посилаючись на позицію Верховного Суду України, що висвітлена у Постанові від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19, вказала, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом невирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини дванадцятої статті 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»).

Так, на підтвердження своїх витрат на правову допомогу третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 надав копії договору про надання правової допомоги від 22.03.2021, ордеру серії ВК №1018561 від 22.03.2021, детальний опис робіт від 07.06.2021, акт приймання-передачі наданої правової допомоги згідно з договором б/н від 22.03.2021, укладеного між адвокатським бюро "Катерини Самардак" та ОСОБА_1 від 07.06.2021, у якому вказано, що витрати на правову допомогу щодо розгляду даної справи становлять 5000 грн.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав правничу допомогу і понесе витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про ухвалення у справі додаткового рішення та стягнення з позивачки на користь третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів витрат на оплату професійної правової допомоги в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування будівельних паспортів задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради, Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт, визнання незаконними та скасування будівельних паспортів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правової допомоги в розмірі 5000 грн 00 коп.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

відповідач: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Рівненської міської ради (вул. Лермонтова, 6, м. Рівне, 33028, ІК 41330278);

відповідач: Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради (вул. Лермонтова, 6, м. Рівне, 33028, ІК 02499015);

третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 23 червня 2021 року.

Суддя Левчук О.В.