Справа №524/4561/20
Провадження №2/524/261/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Кулинич М.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кондрик Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про виділення частки спадщини в натурі, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 .. Спадкоємцями першої черги є вона, ОСОБА_2 , її син, ОСОБА_3 та донька від першого шлюбу, ОСОБА_3 .. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , нежитлового приміщення площею 51,3 кв.м по АДРЕСА_2 , а також Ѕ частина квартири АДРЕСА_3 . Частки спадкоємців у спадщині становлять по 1/3. 13.01.2020 та 06.02.2020 вони отримали свідоцтва про право на спадщину. На даний час вони не дійшли згоди на виділення часток спадщини в натурі.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Вказав, що на даний час спадкоємці не домовились щодо порядку спільного володіння і користування спадковим майном.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач проти задоволення позову заперечувала. Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що на даний час спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину та зареєстрували право власності на відповідні частки. Вважає, що вказана обставина виключає можливість задоволення позову, а обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законодавством. Звертала увагу, що під час оформлення свідоцтв про право на спадщину позивач не бажала укласти договір про поділ спадкового майна.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 08.07.2019 виконкомом Дмитрівської сільської ради міста Горішні Плавні Полтавської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно: квартиру загальною площею: 65.6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ; Ѕ частину квартири загальною площею: 80.5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_5 ; квартиру загальною площею: 163.4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_6 ; нежитлове приміщення загальною площею 51.3 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадкоємцями першої черги є дружина померлого, ОСОБА_2 та діти померлого- ОСОБА_3 і ОСОБА_3 /попереднє прізвище ОСОБА_5 /, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом(а.с.16, 18, 21, 23, 25, 27, 29, 34)

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ч.1 ст.316, ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

В ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.ч.1,2 ст.355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації(ч.ч.1-3 ст.358 ЦК України)

В ч.1ст.367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

В ст.365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

В ст.76 -81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Застосовуючи принцип jura novit curia, суд не приймає до уваги посилання позивача на норми, які стосуються відносин із спадкування, з огляду на те, що станом на день розгляду справи сторони вже зареєстрували своє право власності на відповідні частки в об`єктах нерухомості, у зв`язку із чим між ними на даний час існують відносини щодо здійснення права спільної часткової власності.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Суд відзначає, що за змістом ч.1 ст.367 ЦК України у разі поділу між співвласниками майна, що перебуває у спільній частковій власності право спільної власності припиняється.

Тобто, в даному випадку припиняється право особи на частку у власності.

У зв`язку із чим, суд вважає, що до наведених відносин також повинні бути застосовані положення ст. 365 ЦК України.

За загальним правилом суд захищає порушені, невизнані або оспорені права осіб, які звертаються за захистом. Тобто, звертаючись до суду із позовом, особа повинна надати суду відповідні докази, які б свідчили про порушення прав.

Оцінюючи викладені учасниками процесу доводи, суд відзначає, що позивачем не було надано суду доказів, які б свідчили про те, що спільне володіння/користування/розпорядження майном, співвласниками якого є позивач і відповідач є неможливим.

Крім того, суд вважає, що в даній справі припинення права відповідача та малолітнього ОСОБА_3 на нерухоме майно завдасть істотної шкоди їх правам та інтересам.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про виділення частки спадщини в натурі залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.06.2021

Суддя Д.Д.Андрієць