ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1383/20 Справа № 188/1079/19 Суддя у 1-й інстанції - Полубан М. П. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без повідомлення учасників справи, в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ "Приватбанк ", у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 21.08.2013 р. , згідно якої отримала кредит у розмірі 3300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок .

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг " , "Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами Банку , які сайті www.privatbank.ua…, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до вимог п.2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала .

Станом на 15.07.2019року відповідач має заборгованість - 58 139 грн., яка складається з наступного :

- 26 966.78 грн. - заборгованість за тілом кредиту ;

- 13 246.73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту ;

- 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками ;

- 14 481.20 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання ;

- 200 .00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

А також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг :

- 500 грн. ( фіксована частина ) ;

- 2744.74 грн. ( процентна складова ),

а тому Банк просив суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вищезазначену суму заборгованості та судові витрати у розмірі 1921.00 грн.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем надані належні та допустимі докази по справі, в наданому розрахунку заборгованості вказані суми процентів, пені та інших сум, відповідно до умов Кредитного договору. Відповідач своїм підписом в заяві підтвердила ознайомлення та згоду з умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідач правом, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористалася.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, окрім не підписання Умов та правил надання банківських послуг відповідачем, посилався на відсутність доказів розміру наданого кредиту, що не дає можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів, пені та штрафів.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 638 ЦК Україн, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі, та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правоприємником якого є АТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_1 (відповідач) укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3300 грн., шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на картковий рахунок(а.с.17).

Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформованою про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/(а.с.14-29).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 15.07.2019 року становить 58 139 грн., яка складається з наступного:- 26 966.78 грн. - заборгованість за тілом кредиту;- 13 246.73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту ;- 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками ;- 14 481.20 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання ;- 200 .00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.,а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг:- 500 грн. ( фіксована частина ); - 2744.74 грн. ( процентна складова ) . (а.с.11-16 звор).

Згідно ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «Приватбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК Україн визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з тим, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Тарифи банку, які викладені на банківському сайті httр://рrivatbank.ua/terms/pages/70/, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua,/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять жодних підтверджень, що саме ці Тарифи та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим позивачем в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви довідку про умови кредитування та витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка про умови кредитування та витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність позовних вимог банку в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 14481,20грн., -200грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., та штрафів 500,00 грн та 2744,74 грн. (фіксована та процентна складова)

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.59-66), та частково сплачувала заборгованість за договором, їй тричі перепускались кредитні картки, що підтверджується довідкою банку про картки надані за договором (а.с.57), остання з терміном дії до червня 2022 року, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача зміна кредитного ліміту у зв`язку з користуванням кредитними коштами змінювалась до березня 2019 року,що також підтверджує користування карткою до вказаного часу, отже, відповідачем не заперечувався факт укладення кредитного договору, та користування кредитними коштами.

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що вона знімала готівкові кошти з кредитної картки, оплачувала товари у магазинах, здійснювала переказ коштів між власними рахунками, поповнював картковий рахунок, тощо (а.с. 59-66).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, та не спростованого відповідачем, розмір заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту, станом на 15.07. 2019 року становить 26966грн. 78 копійок. Заборгованість за відсотками відсутня.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, а тому місцевий суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" у повному обсязі, не знайшовши правових підстав для стягнення з позичальника на користь банку заборгованості за тілом кредиту, яким фактично користувалася відповідач.

Тому, рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку й стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором б/н від 21.08.2013 року, станом на 15.07.19 року, за тілом кредиту у розмірі 26 966 грн. 78 копійок. В решті позовних вимог банку про стягнення відсотків, пені та штрафів слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, апеляційний суд виходить з норм ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь банку судовий збір за подання позовної заяви у сумі 597 грн. 54 коп. (26966,78 х100% :58139,45 = 46,38%; 1921,00 х 46,38% : 100% = 893,74 грн.) пропорційно до задоволених позовних вимог, та судовий збір за апеляційне оскарження рішення суду - 2881,50 грн. , а всього 3775,25 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити частково.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором від 21.08.2013 року, станом на 15.07.2019 року за тілом кредиту у розмірі 26966 грн. 78 копійок, та судовий збір у розмірі 3775 грн.25 коп.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова