Справа №635/222/20
Провадження по справі № 2/635/1262/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Ус Ю.В.,

учасники справи:

позивач за основним позовом та відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

представник позивача за основним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А2», ганком літ. «а4», загальною площею 112,10 кв. м, житловою площею 49,70 кв.м, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: погрібом літ. «а3», сараєм літ. «Б1», воротами №1, огорожею №2, воротами №3, хвірткою №4, колодязем №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, в цілому, за його батьком ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Коротичанської селищної ради 14 лютого 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14 лютого 1992 року та довідкою КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" від 27 листопада 2019 року за вих..№С-298. За життя ОСОБА_5 склав заповіт, в якому все своє майно, в рівних частинах, заповідав своїм синам: позивачу - ОСОБА_1 та брату позивача - ОСОБА_6 , заповіт посвідчено 18 січня 2000 року секретарем Коротичанської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 9. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_5 помер. Спадкоємцями на залишену після смерті ОСОБА_5 спадщину стали: позивач ОСОБА_1 та брат позивача ОСОБА_6 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 позивач прийняв фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем однією сім`єю, доглядав за батьком та займався похованням за власні кошти. Брат позивача ОСОБА_6 спадщину після смерті батька прийняв, оскільки, у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає, оскільки мати позивача - ОСОБА_7 , померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 . Родинні відносини між позивачем та його батьком, підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 09 червня 1953 року Предгорнінським РАЦС Східно - Казахської області, актовий запис № 122. В зв`язку з виявленими розбіжностями у прізвищі позивача ОСОБА_8 (запис у паспорті: ОСОБА_1 ) та прізвищі його батька ОСОБА_9 (запис у свідоцтві про смерть: ОСОБА_5 ) позивач замовив експертний висновок у Українському бюро лінгвістичних експертиз, згідно якого попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах прізвища « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 » є ідентичними. 3 метою оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області, однак 27 листопада 2019 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи викладене, позивач за первісним позовом не може оформити спадщину після смерті батька та змушений звертатись до суду.

17 лютого 2020 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . звернулись до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 ., в якій просять встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . однією сім`єю з ОСОБА_6 з 1996 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до дня його смерті; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А2», ганком літ. «а4», загальною площею 112,10 кв. м, житловою площею 49,70 кв.м, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: погрібом літ. «а3», сараєм літ. «Б1», воротами №1, огорожею №2, воротами №3, хвірткою №4, колодязем №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А2», ганком літ. «а4», загальною площею 112,10 кв. м, житловою площею 49,70 кв.м, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: погрібом літ. «а3», сараєм літ. «Б1», воротами №1, огорожею №2, воротами №3, хвірткою №4, колодязем №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування зустрічних позовних вимог надали пояснення аналогічні, викладеним в первісному позові, та одночасно зазначили, що спірний житловий будинок належав їх діду ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями на залишену спадщину після смерті діда стали їх батько - ОСОБА_6 та їх дядько - ОСОБА_1 .. Їх батько - ОСОБА_6 спадщину після смерті свого батька прийняв, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотарівальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про прао на спадщину не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_3 їх батько ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями на залишену після смерті останнього спадщину стали його сини - позивачі за зустрічним позовом: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Інших спадкоємців немає, оскільки 18 травня 2004 року було розірвано шлюб, між їх батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Спадщину після смерті батька вони прийняли фактично, оскільки мешкали разом зі спадкодавцем однією сім`єю, доглядали за батьком та займались похованням за власні кошти. Родині відносини між ОСОБА_3 , та ОСОБА_11 з спадкодавцем підтверджуються їх свідоцтвами про народження. Оформити право на спадщину в нотаріальній конторі вони не мають можливості, оскільки на час відкриття спадщини вони не були зареєстровані разом зі спадкодавцем, але факт їх проживання разом з спадкодавцем підтверджуєть актом депутата. Враховуючи викладене, позивачі за зустрічним позовом не можуть оформити спадщину після смерті батька та змушений звертатись до суду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали. В установлені законом строки позивач усунула зазначені в ухвалі суду недоліки.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 лютого 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 квітня 2020 року зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та адрес осіб, які звертались з заявами, а також чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені, якщо складалися, то коли, на користь якої особи, та чи є заповіт чинним. Заяву позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про витребування доказів задоволено. Витребувано з Другої Харківської державної нотаріальної контори Харківської області відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та адрес осіб, які звертались з заявами, а також чи маються відомості щодо складання заповітів від його імені, якщо складались, то коли, на користь якої особи, та чи є заповіт чинним.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Представник позивача за основним позовом ОСОБА_2 , яка діє на підставі ордеру виданого відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в судове засідання не з`явились, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала.

Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги за первісним позовом визнали у повному обсязі, зустрічну позовну заяву підтримала та просила задовольнити.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, виданим виконкомом Коротичанської селищної ради народних депутатів 14 лютого 1992 року на підставі рішення Коротичанської селищної ради народних депутатів №8 від 14 січня 1992 року, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ №5 під реєстровим №455 від 20 лютого 1992 року

Як вбачається зі змісту листа КП «Харківського районного бюро технічної інвентаризації» №С-298 від 27 листопада 2019 року, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, зареєстрований на праві приватної власності (станом на 31 грудня 2012 року) в цілому за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Коротичанської селищної ради 14 лютого 1992 року, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ №5 під реєстровим №455 від 20 лютого 1992 року. Згідно матеріалів справи з технічної інвентаризації (станом на 19 листопада 2019 року) на даній земельній ділянці знаходиться: житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 112,10 кв. м, житловою площею 49,70 кв.м. (будинок знаходиться в пошкодженому стані); сарай літ. «Б1», огорожа літ. «№1» - «№4», колодязь літ. «№5», що також відповідає технічному паспорту на будинок, виготовленому 19 листопада 2019 року КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Будівництво будівель, споруд та переобладнання, які виконані без надання документів, що надають право на виконання будівельних робіт не виявлено.

Зі змісту рішення Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області І-го етапу ІІ сесії VІІ скликання від 17 грудня 2015 року «Про перейменування вулиць, провулків, в`їздів населених пунктів Коротичанської селищної ради» та додатку до нього вбачається, що АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 26 липня 1952 року, актовий запис №4, 26 липня 1952 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_12 (під час державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_9 »).

Від шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 народились діти: позивач по справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 09 червня 1953 року Предгорнінським РАЦС Східно - Казахської області, актовий запис № 122) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 07 вересня 1954 року Куйбишевським районним бюром РАЦС м.Москва).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 09 жовтня 2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківської області, актовий запис № 108.

Відповідно до дубліката заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Коротичанської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області Поповою М.І., та зареєстрованого в реєстрі за № 9, ОСОБА_5 18 січня 2000 року склав заповіт, яким все своє майно з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось і взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті і на що за законом матиме право в рівих частинах заповів своїм дітям: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується дублікатом свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 28 грудня 2001 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис № 68.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №60025012 від 17 квітня 2020 року, спадкова справа №46/2002).

Спадкоємцями на залишену після смерті ОСОБА_5 спадщину стали його діти: позивач по справі ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 09 червня 1953 року) та ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 07 вересня 1954 року).

ОСОБА_6 спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотарівальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про прао на спадщину не оформив.

Зі змісту актів депутата Коротичанської селищної ради ОСОБА_13 від 30 серпня 2013 року та від 25 вересня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає з 2000 року в АДРЕСА_1 . На час смерті батька ОСОБА_5 , його син ОСОБА_1 проживав разом з ним та здійснював за ним догляд. Тобто спадщину після смерті батька позивач прийняв фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем однією сім`єю, доглядав за батьком та займався похованням за власні кошти.

Згідно акту обстеження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 09 грудня 2019 року, складеного депутатом Пісочинської селищної ради Образцовою Л.М., виборчий округ №31, в присутності сусідів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , ОСОБА_1 дійсно з 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по день смерті батька ОСОБА_5 мешкав разом з ним у спірному будинку, зі слів сусідів вони проживали однією сім`єю, син ОСОБА_1 доглядав за батьком ОСОБА_5 , допомагав йому фізично та матеріально, своєчасно купував продукти харчування, ліки. Після смерті батька до теперішнього часу продовжує проживати у спірному будинку, доглядає за ним, здійснює поточний ремонт, фарбує паркан, обробляє присадибну ділянку.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції від 31 жовтня 2008.

Після його смерті залишилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 від 18 травня 2004 року, на день смерті ОСОБА_6 він не був одружений, шлюб з дружиною ОСОБА_10 був розірваний 18 травня 2004 року.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 , видане 10 грудня 1986 року у Палаці одруження і новонароджених "Жовтневий", актовий запис № 1101) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_9 , виданим 01 березня 1989 року у Палаці одруження "Жовтневий", актовий запис № 253.

Зі змісту акту депутата Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області Пархоменко В .М. , складеного 08 грудня 2019 року в присутності сусудів спірного житлового будинку вбачається, що ОСОБА_6 з 1996 року проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_6 у період часу з 2003 року до 18 травня 2008 року без реєстрації проживали його діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому, проживали вони однією сім`єю, вели господарство, у них був спільний бюджет, діти доглядали за батьком до його смерті, купували ліки, продукти харчування, поховали батька за свої кошти.

Зі змісту листа заступника завідувача Харківської районної держаної нотаріальної контори Харківської області Радіонової Т.І. №295/01-16/П від 17 квітня 2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріальної контори в шестимісячний строк звернувся син спадкодавця ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини, яка була прийнята державним нотаріусом 23 січня 2002 року, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №59 на підставі якої заведена спадкова справа №46/2002. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини в шестимісячний строк не зареєстровано. 27 листопада 2019 року до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця ОСОБА_1 із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, яка прийнята нотаріусом, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №387 та долучена до матеріалів спадкової справи №46/2002. В зв`язку з тим, що ОСОБА_1 був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, встановлений ст.. 1270 ЦК України, в видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, про що державним нотаріусом Соловйовою Н.Є. 27 листопада 2019 року була винесена відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інших заяв щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до держнотконтори не надходило. Крім того, в матеріалах спадкової справи зберігається дублікат заповіту від імені ОСОБА_5 , посвідченого Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області 18 січня 2000 року за реєстровим № 9, дублікат якого виданий 25 вересня 2017 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області за реєстрованим №11, який не відображається в інформаційній довідці за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №60024711, сформованій Відокремленим підрозділом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області. Зазначене також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №60024711 від 17 квітня 2020 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщинну) №60025012 від 17 квітня 2020 року, спадкова справа №46/2002.

Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Соловйової Н.Є. від 27 листопада 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском встановленого діючим законодавством строку для та не поданні документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Зі змісту листа заступника завідувача Харківської районної держаної нотаріальної контори Харківської області Радіонової Т.І. №295/01-16/П від 17 квітня 2020 року вбачається, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на день смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2 до нотаріальної контори в шестимісячний строк із заяваит про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справ не заводилась, свідоцтва про право на спадщину за 2008-2020 рокі нікому не видавались. Заповіти від імені ОСОБА_6 не посвідчувались. Зазначені відомості також підтверджуються інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщинну) №60025203 від 17 квітня 2020 року та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №60025189 від 17 квітня 2020 року.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів, виходячи з наступних підстав.

Оскільки судом встановлено, що спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд застосовує Цивільний кодекс Української РСР (1963 року).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно із ст. 548 ЦК України, у редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини, для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_16 , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом в ході судового розгляду, єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Розбіжність в прізвищах позивача та спадкодавця обумовлені внаслідок відхилення від орфографічних норм або правил і принципів міжмовного перетворення, контактного білінгвізму, що вбачається з експертного висновку №056/375-ml-2 від 30 вересня 2019 року, складеного експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз Михальчук О. І Відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 підтверджується листом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №295/01-16/П від 17 квітня 2020 року.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_6 у встановлений законом строк, який діяв на час відкриття спадщини, звернувся до нотарільної контори із заявою про прийняття спадщини, його заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №59 та заведена спадкова справа №46/2002.

Судом встановлено, що інший спадкоємець після смерті ОСОБА_5 - ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав у спірному будинку з 1996 року по день смерті спадкодавця, здійснював за ним догляд, купував ліки та продукти харчування, поховав за власні кошти. Крім того, до теперішнього часу проживає та значиться зареєстрованим у спірному будинку, утримує його, здійснює поточний ремонт житлового будинку та надвірних споруд у будівель, доглядає за прибудинковою територією та обробляє земельну ділянку.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність реєстрації місця проживання ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця за місцем його проживання не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 10 січня 2019 року у справі за № 484/747/17.

Отже, судом встановлено, що як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_6 прийняли спадщину після смерті батька ОСОБА_5 у встановленому порядку.

Крім того, суд враховує наявність заповіту складеного від імені ОСОБА_5 18 січня 2000 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Коротичанської Ради народних депутатів Харківського району Харківської області Поповою М.І., зареєстрованого в реєстрі за №9, за яким він заповідав все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, своїм дітям - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних частинах кожному.

Отже, суд вважає встановленим факт набуття права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 по Ѕ частині за кожним.

Разом з тим, ОСОБА_6 , не оформивши свої спадкові права після смерті батька, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 є його діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 підтверджується листом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №296/01-16/П від 17 квітня 2020 року.

За ч. 3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи всі надані сторонами докази у їх сукупності, суд вважає встановленим той факт, що позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом з батьком ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2003 року по день смерті останнього, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 , за час спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, позивачі зідйснювали догляд за батьком, купували йому ліки та продукти харчування, а після смерті батька поховали його за власні кошти та продовжили проживати у спірному будинку.

При цьому, як зазначив Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 зазначено, що що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем.

В постанові від 07 листопада 2018 року у справі №336/709/18-ц Верховний Суд зазначив що, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. ВС зазначив, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Враховуючи ту обставину, що надані позивачами за зустрічним позовом докази не містять конкретно визначений день, з якого останні проживали спільно з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , таким днем відповідно до вимог цивільного законодавства є перше число першого місяця року, який зазначено в акті депутата Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області Пархоменко В.М.від 08 грудня 2019 року, тобто 01 січня 2004 року. При цьому, у суду відсутні будь-які підстави для встановлення факту проживання позивачів за зустрічним позовом разом з батьком з 1996 року, оскільки ними не надано жодних доказів на підтвердження факту проживання зі спадкодавцем у період часу з 1996 року по 2003 рік.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що позивач за основним позовом ОСОБА_1 та позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не можуть оформити свої спадкові права, оскільки у передбачений законом строк не звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, через що отримали відмову нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу у спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Зокрема, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 , у встановленому діючим на час відкриття спадщини законодавством порядку прийняли спадщину після смерті останнього, оскільки ОСОБА_1 постійно проживав разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, а ОСОБА_6 протягом встановленого строку звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька, суд вважає ОСОБА_1 та ОСОБА_6 такими, що набули в порядку спадкування за законом після смерті батька на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Виходячи зі змісту позовних вимог та рівності часток спадкоємців, суд вважає за можливе задовольнити первісний позов про визнання права власності та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 , у встановленому діючим на час відкриття спадщини законодавством порядку прийняли спадщину після смерті останнього, оскільки постійно проживали разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, суд вважає ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що набули в порядку спадкування за законом після смерті батька на частину житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Виходячи зі змісту позовних вимог та рівності часток спадкоємців, суд вважає за можливе задовольнити зустрічний позов про визнання права власності та визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , за кожним.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 141, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А-2», ганком літ. «а4», загальною площею 112,10 кв.м, житловою площею 49,70 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: погріб літ. «а3», сарай літ. «Б1», ворота №1, огорожа №2, ворота №3, хвіртка №4, колодязь №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю разом зі ОСОБА_6 з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А-2», ганком літ. «а4», загальною площею 112,10 кв.м, житловою площею 49,70 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: погріб літ. «а3», сарай літ. «Б1», ворота №1, огорожа №2, ворота №3, хвіртка №4, колодязь №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_11 право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «А-2», ганком літ. «а4», загальною площею 112,10 кв.м, житловою площею 49,70 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: погріб літ. «а3», сарай літ. «Б1», ворота №1, огорожа №2, ворота №3, хвіртка №4, колодязь №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи. Зазначений строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 ;

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_5 .

Повне рішення складено 29 травня 2020 року.

Суддя Т.В. Бобко