ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 628/59/20-ц

провадження № 22ц/818/3473/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», представниця відповідача Чикаліна Г.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 березня 2020 року в складі судді Барабанової В.В.

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , фактично проживає в ній та є побутовим споживачем природного газу. Ним укладено договір приєднання до публічного договору та відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

21 квітня 2017 року в його квартирі встановлено газовий лічильник «G-4 Самгаз № 5800477».

Зазначив, що з жовтня 2018 року відповідач здійснює нарахування плати за газ за відкритим на його ім`я особовим рахунком з урахуванням коефіцієнта приведення об`єму природнього газу до стандартних умов.

Вказав, що оскільки в його квартирі лічильник газу встановлено на межі балансової належності, об`єм розподіленого та спожитого необхідно визначати за показами лічильника газу без використання будь-яких коефіцієнтів приведення до стандартних умов, з приводу чого він звернувся до Куп`янського відділу реалізації Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», однак, його вимоги були задоволено тільки частково.

Просив відновити становище, що існувало до порушення, зобов`язавши Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» здійснити перерахунок об`єму спожитого природнього газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритим на його ім`я за адресою: АДРЕСА_2 за фактичними показами індивідуального лічильника газу без приведення об`ємів природного газу до стандартних умов за період з жовтня 2018 року по теперішній час, що становить 68,17 куб. м. на загальну суму 559,59 грн та в подальшому здійснювати облік об`єму спожитого газу відповідно до фактичних показань лічильника природного газу побутового споживача.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково; відновлено становище, що існувало до порушення, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» здійснити перерахунок об`єму спожитого природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 за фактичними показами індивідуального лічильника газу без приведення об`ємів природного газу до стандартних умов та без застосування коефіцієнту приведення до стандартних умов за період з жовтня 2018 року по теперішній час, що становить 8,1 куб. м. на загальну суму 64,10 грн та в подальшому здійснювати облік об`єму спожитого газу відповідно до фактичних показань лічильника природного газу побутового споживача; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» на користь держави судовий збір в сумі 96,30 грн; в іншій частині у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Зазначив, що позивач при обґрунтованні своїх вимог та наведенні доказів використовує інформацію щодо абсолютно іншої юридичної особи оператора ГРМ Акціонерного товариства «Харківгаз», за дії/бездіяльність якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» не несе, про яке він зазначив в прохальній частині позову; що товариство є постачальником природного газу і не є оператором ГРМ, а відповідно до розподілу функцій між всіма учасниками газового ринку, повноваження по обліку природного газу покладені на споживача та оператора ГРМ, а постачальники природного газу лише використовують отриману від них відповідну інформацію; що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року по справі № 640/21402/18 визнано протиправною та нечинною постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23 листопада 2018 року № 1517.

23 липня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в кому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

29 вересня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просив суд розглянути справу за його відсутності, яке задоволено.

02 жовтня 2020 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» зазначив, що суд першої інстанції невірно визначив функції та ототожнив діяльність двох підприємств: Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» та Акціонерного товариства «Харківгаз». Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» виконує тільки функції постачальника природного газу, а Акціонерне товариство «Харківгаз» - здійснює функції розподілу природного газу на території Харківської області. Приведення об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов відноситься також до функцій Акціонерного товариства «Харківгаз». Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» позбавлений можливості в бухгалтерському та податковому обліках виділяти та корегувати частини обсягів природного газу, які були розподілені Акціонерним товариством «Харківгаз» до об`єкту споживання позивача.

Ухвалою Харківського апеляційного суду в складі колегії суддів Овсяннікової А.І., Коваленко І.П., Котелевець А.В. від 19 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду в складі колегії суддів Овсяннікової А.І., Коваленко І.П., Котелевець А.В. від 19 травня 2020 року справу призначено до розгляду.

23 червня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 628/59/20-ц (22ц/818/3473/20).

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки при здійсненні перерахунку об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» порушив права ОСОБА_1 як споживача, його права підлягають захисту.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та фактично проживає за цією ж адресою.

20 червня 2012 року між Куп`янською філією Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» та ОСОБА_1 укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується безперервно надавати споживачеві, членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб, у тому числі, для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором (44-49).

21 квітня 2017 року у квартирі ОСОБА_1 встановлено газовий лічильник «G-4 Самгаз № 5800477», що підтверджується комісійним актом від 21 квітня 2017 року (а. с.11).

Як вбачається з копії повідомлення про сплату рахунку № від 14 листопада 2018 року за жовтень 2018 року, яке надіслано позивачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» Куп`янське ВР Куп`янська дільниця у рахунку за жовтень 2018 року об`єм природного газу за показаннями лічильника приведений до стандартних умов (а. с.9).

Із відповіді Акціонерного товариства «Харківгаз» Куп`янське відділення № 61010-Ся-25689-1219 від 12 грудня 2019 року вбачається, що відповідно до проведеної інвентаризації 29 жовтня 2019 року з`ясовано, що у встановленому у його домоволодінні лічильнику природного газу «G-4 Самгаз», зав. № 5800477 присутні елементи температурної компенсації, тому у грудні за його особовим рахунком проведено коригування коефіцієнту в бік зменшення за період з 01 червня 2019 року по 30 листопада 2019 року у розмірі 10,46 куб. м., та відображено у рахунку за газ за грудень 2019 року (а. с.12).

Як вбачається з відповіді Акціонерного товариства «Харківгаз» Куп`янське відділення № 61010-Яв-576-0120 від 13 січня 2020 року, у січні 2020 року за його особовим рахунком проведено коригування коефіцієнту у бік зменшення за період з 01 жовтня 2018 року по 31 травня 2019 року у розмірі 49,61 куб. м., та відображено у рахунку за газ за січень 2019 року (а. с.20).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема, права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема, принципів рівності та змагальності сторін.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відносини між постачальниками та споживачами природного газу з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 та ЗУ «Про ринок природного газу».

Згідно з пунктом 3 Розділу І Правил постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, та Типовий договір розподілу газу, що затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, є публічними і регламентують порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.

Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил.

Пунктом 13 розділу ІІІ Правил передбачено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Порядок розрахунків та планові величини середньомісячного споживання (якщо по них будуть здійснюватися розрахунки) визначаються в заяві-приєднанні.

Матеріали справи свідчать про те, що між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Харківгаз» укладено договір розподілу газу, а з Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» укладено договір постачання природного газу побутовим споживачам, що підтверджується фактичним споживанням відповідачем природного газу і часткової оплати його вартості шляхом акцептування останнім.

В суді апеляційної інстанції представниця відповідача зазначила, що до функцій відповідача не входить приведення об`ємів використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов. До функцій відповідача входить тільки постачання природного газу.

Відповідно до пункту 4 розділу 1 Глави І Кодексу ГРМ споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема, в якості сировини, а не для перепродажу.

Пунктами 1, 2 глави 1 Розділу ІХ Кодексу ГРМ передбачено, що комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі, для взаєморозрахунків між ними.

Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) за об`єктами споживачів, у тому числі, побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пунктом 3 глави 1 Розділу ІХ Кодексу ГРМ визначено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі, за об`єктами споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу.

Згідно абзацу першого пункту 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРС порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) за об`єктами споживачів, у тому числі, побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та оператором ГРС, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пунктом 6 розділу XV глави 1 Кодексу ГРС визначено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (k) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року № 116, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 березня 2004 року за № 346/8945.

Отже, з урахуванням викладеного в сукупності вище, є доведеним, що норми Кодексу ГРМ містять норми, які регламентують приведення спожитого природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків.

При цьому норми пункту 3 глави 1 Розділу ІХ Кодексу є чіткими та свідчать, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі, за об`єктами споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку шляхом: 1) приведення газу до стандартних умов; 2) переведення об`єму газу, приведеного до стандартних умов в одиниці енергії.

Також, відповідно до пункту 5.3 розділу V Типового договору розподілу природного газу за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач в супереч постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23 листопада 2018 рок № 1517 «Щодо заборони Публічному акціонерному товариству «Харківгаз» приводити об`єми використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов при здійсненні комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами» визначає обсяг розподіленого та спожитого газу для проведення взаєморозрахунків з позивачем із застосуванням коефіцієнту приведення обсягу спожитого природного газу до стандартних умов.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вказаною постановою заборонено Публічному акціонерному товариству «Харківгаз» приводити об`єми використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов при здійсненні комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами, однак останній не виконував її.

В той же час, станом на день ухвалення оскаржуваного рішення (04 березня 2020 року) постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23 листопада 2018 рок № 1517 «Щодо заборони Публічному акціонерному товариству «Харківгаз» приводити об`єми використаного природного газу побутовими споживачами до стандартних умов при здійсненні комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами» постановою Шостого апеляційного адміністративного суд від 03 березня 2020 року у справі № 640/21402/18 визнано протиправною та нечинною.

Виходячи з викладеного суд першої інстанції не вправі був задовольняти позовні вимоги ОСОБА_1 , які ґрунтуються на постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23 листопада 2018 рок № 1517, яку в судовому порядку визнано протиправною та нечинною, та зобов`язувати відповідача, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», здійснити позивачу перерахунок згідно з нормами, визначеними цією постановою, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідно до Типового договору розподілу газу саме на Оператора ГРМ, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз», покладено обов`язок здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та сплачувати компенсацію споживачу у разі невідповідності якості природного газу на межі балансової належності об`єкта споживча параметрам, визначеним Кодексом газорозподільних систем (пп.8 п.7.1 розділ VІI Типового договору розподілу газу).

Таким чином, Акціонерне товариство «Харківгаз» веде облік та визначає об`єм спожитого позивачем природного газу, в тому числі, із застосуванням коефіцієнту приведення природного газу до стандартних умов, і доводить ці показники до постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», який у свою чергу лише обраховує вартість зазначених оператором ГРМ спожитих позивачем об`ємів газу згідно встановлених НКРЕКП тарифів для населення.

Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що саме на оператора ГРМ, в даному випадку це Акціонерне товариство «Харківгаз», покладено обов`язок щодо здійснення перерахунку об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу, до якого позивач позов не пред`являв. Листування позивача з приводу цього питання також здійснювалося з Оператором ГРМ, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз», який в свою чергу надавав відповіді та здійснював перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статей 42, 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи в цивільному процесі є, зокрема, сторони, а сторонами є позивач і відповідач.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частиною першою статті 51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, чинним процесуальним законодавством саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Позивачем не заявлялося клопотання про залучення до участі у справі усіх належних співвідповідачів.

В суді апеляційної інстанції представниця відповідача підтвердила, що позивачем не заявлялося клопотання про залучення до участі у справі Акціонерного товариства «Харківгаз».

Колегія суддів вказує, що суд апеляційної інстанції в силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості визначити суб`єктний склад учасників справи та залучити до участі у справі як відповідача Акціонерне товариство «Харківгаз», який розподіляє обсяг природного газу до об`єкту споживання позивача і в разі порушення прав позивача, повинен нести відповідальність за ці порушення.

Враховуючи, що судове рішення не ґрунтується на засадах верховенства права, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права без повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення з відмовою в задоволенні позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» задоволено, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», тому сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1261,20 грн необхідно компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» за рахунок держави, в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» задовольнити.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» про захист прав споживачів відмовити.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1261,20 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2020 року.