Справа № 766/3036/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення,

встановив:

Позивачі 16.05.2016 року звернулися до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтували тим, що 09.01.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб. Від даного шлюб мають доньку ІНФОРМАЦІЯ_1 . На протязі останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Рішенням Комсомольського районного суду по справі №667/9432/15-ц від 02.03.2016 року шлюб між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано. На судовому засіданні вирішено питання, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, який належить її матері ОСОБА_5 . Крім того, її батьку належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Незважаючи на розірвання шлюбу, та наявності у відповідача місця проживання, відповідач продовжує проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить матері позивача ОСОБА_2 2/3 частини, та позивачу 1/3 частини. У зв`язку з викладеним, позивачі просять виселити відповідача ОСОБА_3 з незаконно займаної нею квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Рядчої Т.І. від 30.05.2016 року відкрито провадження у справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2017 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Ігнатенко О.Й.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2017 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І.

19.03.2018 року позивачі надав до суду уточнення до позовної заяви про виселення з квартири, в якій просив усунути перешкоди в користування квартири шляхом виселення відповідача ОСОБА_3 з незаконно займаної нею квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 19.03.2018 року визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 19.03.2018 року зустрічний позов ОСОБА_6 залишено без руху.

Ухвалою суду від 06.06.2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановлений законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, просив їх задовольнити, зазначив, що відповідач без згоди позивачів користувався належним їм на праві власності квартирою, права користування зазначеною квартирою не має. З 2015 року має у приватній власності двохкімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов.

Відповідач надав до суду відзив на позов про виселення, в якому просили відмовити в позові ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про виселення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав в повному обсязі у зв`язку із відсутністю предмету спору. З жовтня 2018 року ОСОБА_3 в квартирі не проживає, позивачі чинять їй перешкоди у користуванні зазначеним житловим приміщенням. Просив в позові відмовити.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини щодо того, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.03.2000 року № НОМЕР_1 Фонд комунального майна м.Херсона посвідчує, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_9 та члени її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу №299 від 05.07.2000 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_9 1/3 частину в квартирі АДРЕСА_5 .

Згідно актового запису про шлюб №1, зробленого 09.01.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 09.01.2008 року. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 ».

Згідно актового запису про народження №778, зробленого 29.08.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 02.03.2016 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 09.01.2008 року у Міському відділі РАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №1 - розірвано.

Згідно довідки УДМС в Херсонській області відповідач ОСОБА_3 з 2000 року має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ОСББ «Вельд» за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ОСОБА_3 проживає у зазначеній квартирі з 2010 року без реєстрації.

Згідно інформаційної довідки станом на 12.12.2018 року відповідач за договором дарування від 13.10.2015 року є власником двохкімнатної квартири АДРЕСА_6 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_5 зазначили, що відповідач проживала за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації до вересня 2018 року. Між сторонами за справою існує спір щодо користування цією квартирою.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом даної норми закону звернення до суду з позовом застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника.

Положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню у випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Це відповідає також позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 та постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року в справі № 727/11132/14-ц.

В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року « Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У правовому висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 22.06.2017 року у справі №6-2010цс16, зазначено, що відповідно до частини першої статті 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. У частині третій статті 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідного ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

За умовами ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Відповідно до ч.3 ст.98 ЖК УРСР тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім`ї, які проживають разом з ним, зобов`язані негайно звільнити приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Виселення осіб, які неправомірно займають житлові приміщення здійснюється з підстав статті 109 ЖК УРСР та інших, а також з підстав усунення власнику перешкод у користуванні житлової площею шляхом виселення (ст.391 ЦК України у поєднанні зі ст.109 ЖК УРСР). При цьому застосування норм цивільного права як підстав для захисту права власності та норм житлового права як способу такого захисту не є взаємовиключенням.

Згідно ч.1 ст.109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

З`ясувавши обставини даної справи та оцінивши надані суду докази, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про необхідність усунення перешкод позивачам у користуванні власністю та виселення відповідача ОСОБА_2 з вищевказаної квартири в примусовому порядку.

Оскільки судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачам у користуванні належним їм житлом, право користування ним не має та має у власності майно, позивачі самостійно у позасудовому порядку не мають можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, суд доходить висновку, що такі перешкоди підлягають усуненню в судовому порядку шляхом виселення.

При цьому, суд враховує, що позивачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та мають гарантоване право вільно і на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися цим житлом, на даний час вони обмежені в здійсненні такого права.

З врахуванням того, що відповідачка ОСОБА_2 право власності та право користування на вказану квартиру немає, у зв`язку з чим її виселення не можна розцінювати як порушення чи обмеження права власності, гарантованого ст.ст.319, 321 ЦК України. Ніяких доказів тому, що відповідачка має законне право користування житлом, яке відноситься до приватної власності позивачів, суду також не надано. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що вона має право займати квартиру для власного проживання, відповідачка суду не надала.

Отже, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 321, 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, ст.ст.71, 72, 150 ЖК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення задовольнити.

Усунути перешкоди в користування квартири шляхом виселення ОСОБА_3 житловим приміщенням квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан