Справа №461/1813/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю

секретаря судових засідань Собко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справі за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самосійних вимог ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визначення частки у спільній сумісній власності, -

в с т а н о в и в:

26 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визначення частки у спільній сумісній власності. Обґрунтовуючи позов покликається на те, що квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру за НОМЕР_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, залишивши заповіт на користь позивача. Однак він не може оформити свої спадкові права, оскільки частки співвласників квартири не визначені. Просить визначити, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 належала 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою від 13 березня 2020 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

24 квітня 2020 року позивач уточнив позовні вимоги. Зазначив, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності чотирьом особам: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) та позивачеві ОСОБА_1 . В цій квартирі зареєстрований позивач, його мати ОСОБА_3 , а також відповідач ОСОБА_2 , який є дідусем позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи, що співвласниками квартири зареєстровані чотири особи, частка померлого ОСОБА_4 становить 1/4, а не 1/3, як помилково вказано у позовній заяві. Враховуючи викладене просить визначити, що померлому ОСОБА_4 належала 1/4 частка квартири АДРЕСА_2 та стягнути з відповідача судовий збір.

Позивач в судове засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою, повісткою та доданими до неї матеріалами, а також заява про уточнення позовних вимог направлялися на адресу відповідача за його зареєстрованим місцем проживання. Між тим, вказані документи повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням строку зберігання». У відповідності до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також не подав до суду відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. Суд, вжив всіх можливих заходів для вчасного та належного повідомлення відповідача про час, дату та місце проведення судового засідання, тому вважає за можливе слухати справу у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Подала до суду письмову заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_3 , виданого 01.06.2009 Львівською міською радою, зареєстрованого в електронному реєстрі 18.11.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24494282 від 18.11.2009 (а.с. 28, 29) квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.5).

Згідно заповіту, посвідченого 12.01.2011 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюбинським А.В., зареєстровано в реєстрі за №10, ОСОБА_4 усе своє майно заповів ОСОБА_1 (а.с. 8).

Листом від 14.02.2020 року за № 180/02-14 Перша львівська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не виділена частка померлого у спільній сумісній власності (а.с. 6).

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої-третьої статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Разом з тим, відповідно до ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, в даній статті встановлюється презумпція рівності часток співвласників.

Крім того, згідно із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно роз`яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємців учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному майні.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини.

Проаналізувавши обставини справи та відповідні норми законодавства, які регулюють ці відносини, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

У зв`язку зі смертю одного з співвласників, позивач не може реалізувати своє право на прийняття спадщини за заповітом через те, що нотаріус відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.

Оскільки вищевказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності, частки у праві спільної сумісної власності у даній квартирі не визначались, ні за домовленістю співвласників, ні за рішенням суду, тому в силу ч.2 ст. 370 ЦК України, частки кожного співвласника квартири є рівними. Враховуючи, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 а перебуває у спільній сумісній власності чотирьох осіб, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить 1/4 частки вказаної квартири.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 -265, 315-319, 351-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самосійних вимог ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про визначення частки у спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 а становила 1/4 частки вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 невідомий) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко