№ 664/750/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року м. Олешки

Цюрупинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого: судді Сіденко С. І.,

при секретарі судових засідань: Скорик Н. С.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олешки цивільну справу за позовом АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

АТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.05.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач умови договору не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 04.03.2020 року утворилась заборгованість в загальному виразі 21191,67 гривень, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача разом з витратами по сплаті судового збору, справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково в частині заборгованості за тілом та простроченим тілом кредита.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Так судом встановлено, що 15.05.2007 року між Банком та відповідачем по справі було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом шляхом підписання заяви. У підписаній сторонами заяві зазначена базова процентна ставка за кредитом в розмірі 22,8 % з розрахунку 360 днів в році.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним і АТ КБ «ПриватБанк» договір, про що свідчить його підпис у заяві.

Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання та повернути кредит.

До кредитного договору банк Умови та правила надання банківських послуг.

Згідно з наданим Банком розрахунком, заборгованість відповідача по справі за вказаним кредитним договором станом на 04.03.2020 року становить 21191,67 грн., з яких: 663,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. - заборгованість за тілом кредита, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 749,05 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 18293,54 грн. нарахована пеня, 0,00 нараховано комісії, 500 грн. штраф (фіксована частина), 985,32 грн. процентна складова.

Під час вирішення питання щодо стягнення з відповідача на користь Банку суми заявленої позивачем заборгованості, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.. 1 2 ст 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 цього Кодексу передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 15.05.2007 року базова процентна ставка зазначена в розмірі 22,8 % з розрахунку 360 днів в році.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, нараховані на поточну заборгованість за кредитом проценти накопичувальним підсумком становлять 0,00 грн.

Оскільки базова процентна ставка визначена договірними сторонами у вигляді 22,8 % з розрахунку 360 днів в році, до даних правовідносин неможливо застосувати процентну ставку, передбачену ст. 625 ЦК України, оскільки в такому випадку матиме місце подвійне нарахування процентів: розмір визначений законодавством та договором.

З наведених підстав позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 749,05 грн. задоволенню не підлягає.

У цій же заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату, пені, штрафів, надані банком Витяг з умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати сплати відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України (3% річних) пені, комісії, штрафів.

Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг не є складовою частиною кредитного договору, у зв`язку з чим не підлягає стягнення з відповідача заборгованість, включаючи заборгованість по пені, комісії, штрафах.

Оскільки у заповненій і підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні умови про сплату пені, комісії, на нього не може бути покладений обов`язок по сплаті цієї частини визначеної позивачем кредитної заборгованості.

Разом з тим суд звертає увагу, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 15.05.2007 року підписаний сторонами не містить строку повернення кредиту.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

На підставі наведеного, зважаючи на умови укладеного між сторонами Договору та норм чинного законодавства, а також наданого Банком розрахунку заборгованості, з відповідача на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі, що відповідає простроченому тілу кредиту в сумі 663,76 грн., заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 0,00 грн, та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 0,00 грн.

Судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору повинні бути відшкодовані позивачу відповідачем пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 128, 141, 259, 263 - 265, 280, 282, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором б/н від 15.05.2007 року у сумі 663,76 грн. та судові витрати в сумі 65,79 грн. за сплату судового збору, а всього 729,55 грн. (сімсот двадцять дев`ять грн. 55 коп.)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів шляхом подання скарги до Херсонського апеляційного суду з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28.05.2020 року.

Суддя Сіденко С. І.