Провадження № 2/638/616/20
12.05.2020 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Подус Г.С.,
при секретарі - Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної дирекції Акціонерного товариства «Раффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_2 , про звільнення майна з під арешту,-
Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» про звільнення майна з під арешту.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому належить на підставі права власності транспортний засіб Mercedes-benz, модель S320, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 1996, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який він придбав 07.03.2014 року.
З часу набуття транспортного засобу у власність ОСОБА_1 відкрито користувався автомобілем і йому не було відомо, що 12.01.2012 року на даний автомобіль було накладено обтяження за №120555418, застава рухомого майна реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі договору застави транспортного засобу №014/02/3-1005/1-06, від 25.04.2006 року за зобов`язанням, де обтяжував - ОСОБА_2 .
Оскільки при придбанні ним транспортного засобу, не у боржника, а іншого попереднього власника, перешкод не було, позивач не має відношення до боржника, ОСОБА_2 , а тому звернувся 03.05.2019 року через адвоката до відповідача із заявою про зняття обтяження на транспортний засіб за його заявою. Заяву ОСОБА_1 відповідачем розглянуто не було.
Позивач вважає, що зазначене обтяження його автомобіля є безпідставним та повинно бути зняте.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача.
ОСОБА_2 судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу Mercedes-benz, модель S320 , номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 1996, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .
На автомобіль Mercedes-benz, модель S320 , номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 1996 , накладено обтяження, а саме застава рухомого майна №12055418 від 12.01.2012, яка була зареєстрована реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02.08.2018 року.
Відповідно до листа №31/70/1-1645 від 23.10.2015 року, наданого Регіональним сервісним центром МВС в Харківській області, обмеження чи обтяження на проведення реєстраційних дій з транспортним засобом Mercedes-benz, модель S320 , 1996 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_6 , станом на 28.05.2019 року, не накладені.
Ч.1,2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Ч.3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначає, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Згідно із ч.4,5 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду
Відповідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст.319, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Ч.1 ст.321 ЦК України вбачається, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Враховуючи вищевикладені норми законодавства України, а також те, що відповідачем не було подано відзив, суд приходить до висновку, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 264, 265, 268, ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської обласної дирекції Акціонерного товариства «Раффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_2 , про звільнення майна з під арешту - задовольнити.
Зняти обтяження - заставу рухомого майна, зареєстрованого 12.01.2012 року за №12055418 на підставі договору застави транспортного засобу 014/02/3-1005/1-06 від 25.04.2006 року, об`єкт обтяження: легковий автомобіль Mercedes-benz, модель S320 , номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 1996, номер державної реєстрації НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Суддя: