ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4270/20
Провадження № 2/210/1798/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"24" вересня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Ступак С.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Драгунової Я.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконком Металургійної районної у місті ради про визначення місця проживання дітей -

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2020 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Виконком Металургійної районної у місті ради про визначення місця проживання дітей, в якій просила суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 24 травня 2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас, відносини між позивачем та батьком дітей стали погіршуватися, вони перестали знаходити спільну мову з будь-яких питань, змінилися їх погляди на життя, виховання дітей, організацію та ведення домашнього господарства, що відобразилося на їх почуттях та відносинах, тому з березня 2020 року останні фактично припинили подружні відносини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі від 04.05.2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

Позивач у позові зазначає, що батько дітей проживає з березня 2020 року у своїх батьків, окремо від неї і дітей. Відповідач грошові кошти чи іншу матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, тому Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №210/2750/20 від 18.05.2020 р. було видано судовий наказ про стягнення з 15 травня 2020 року аліментів на утримання дітей в примусовому порядку.

Крім того, Позивач зазначила, що син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5 , проживають постійно разом з нею, за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її вихованні та утримані.

Позивач зазначає, що останнім часом Відповідач при спілкуванні з їх спільними дітьми, висловлює намір забрати їх до себе, вчиняє скандали на очах дітей та сусідів, погрожує їй в присутності дітей. З цих приводів вона неодноразово зверталась в Металургійне відділення поліції Криворізького ВП та службу у справ дітей виконкому Металургійної районної у місті ради. На даний час вказаними службами проводиться перевірка. Агресивна поведінка Відповідача по відношенню до неї призвела до розладу здоров`я дітей. Тому, позивач зазначає, що виключно в інтересах дітей, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, з метою визначення місця мешкання дітей з нею за рішенням суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2020 року, для розгляду даної цивільної справи, суддею було визначено головуючого суддю Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В. (а.с.32)

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконком Металургійної районної у місті ради про визначення місця проживання дітей. Призначено підготовче судове засідання.(а.с.33)

Позивач у судовому засіданні присутня не була, поза межами судового засідання 24 вересня 2020 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні присутній не був, однак, 21 вересня 2020 року від відповідача по справі ОСОБА_2 до суду надійшла заява про проведення судового засідання по вказаній справі без його участі, в заяві зазначив, що позов він визнає у повному обсязі та просить суд його задовольнити. (а.с.50)

Представник третьої особи Виконкому Металургійної районної у місті ради в підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься Висновок від 10.09.2020 року про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю. (а.с.51)

Згідно ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про доцільність розгляду справи у підготовчому засіданні.

Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 03 лютого 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , уклали шлюб, який був зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області та складено актовий запис № 183, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від 24.05.2008 року. (а.с.15)

Від спільного життя позивачки з відповідачем мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області 03 лютого 2009 року в Книзі реєстрації народження зроблено відповідний запис № 129, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 03 лютого 2009 року та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області 23 серпня 2011 року в Книзі реєстрації народження зроблено відповідний запис №753, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 23 серпня 2011 року (а.с.13-14)

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2020 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с.16-17)

Відповідно до Довідки №1822 від 02.06.2020 року, виданої головним спеціалістом Відділу реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_6 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.19)

28 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказаний Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Т.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1592. (а.с.54-55)

Відповідно до п.2 вказаного Договору спільним сумісним майном подружжя, придбаним ними під час перебування у шлюбі, є двохкімнатна квартира загальною площею 438, кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., яка розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.4 Договору право спільної сумісної власності подружжя на майно, зазначене в п. 2 цього договору, припиняється, у зв`язку з чим: ОСОБА_2 набуває права особистої приватної власності на 1/2 частку квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 набуває права особистої приватної власності на 1/2 частку квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

28 серпня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу 1/2 частки квартири. Вказаний Договір посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Болозенко Т.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1593. (а.с.56-57)

Відповідно до п.1 Договору Продавець ( ОСОБА_2 ) передає у власність, а Покупець ( ОСОБА_1 ) приймає у власність 1/2 частку двохкімнатної квартири загальною площею 438, кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., яка розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10. Вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_1 .

За приписами ч.1, ч.2 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Нормами ч.ч. 3, 4 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

На час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг десяти років, а ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягла десяти років, їх батьки мешкають окремо, вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти.

Відповідно до ст.51 Конституції України, кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Нормами ч1, ч.2 ст.161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

За приписами ч.4, ч.5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

П.72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Виконкомом Металургійної районної у місті ради, як органу опіки та піклування, складено Висновок №1п/29-2274 від 10.09.2020 року про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому зазначено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 висловили бажання проживати з матір`ю. Тому, керуючись ст.ст. 141, 161 Сімейного кодексу України та п.72 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», виконком районної у місті ради вважає за можливе визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю. (а.с. 51).

У суду немає підстав вважати, що може указаний висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дітей.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому суд визначає місце проживання дітей за конкретною адресою: АДРЕСА_1 , що унеможливить маніпуляції з боку того з батьків, з ким будуть проживати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема проживати де завгодно, унаслідок чого батько дітей не буде мати змоги брати участь у їх вихованні (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, сформульованій у постанові від 12 квітня 2017 року у справі №6-15цс17, та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 травня 2018 року у справі №607/1091/16-ц).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні останнім судові витрати по справі. При цьому, оскільки позов задоволений у зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу має бути повернено з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В даному випадку ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., отже 420,40 грн. має бути повернуто позивачу з державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 211, 247, 259, 263, 264, 273 ЦПК України, ст.ст. 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 15, 29 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконком Металургійної районної у місті ради про визначення місця проживання дітей - задовольнити частково.

Визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 50 відсотків судових витрат понесених у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 50% від сплаченої суми судового збору, що становить грошову суму у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С. В. Ступак