ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/819/20 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін:

представника апелянта Будзика Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/10760/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року, постановлену суддею Сливкою Л.М., повний текст якої складено 03 липня 2020 року, про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити дії - відновити несучі конструкції та покрівлю житлового будинку АДРЕСА_1 , який перебуває у спільній приватній власності сторін.

02 липня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначив, що в червні 2020 року відповідач, без згоди позивача та за відсутності будь-яких дозвільних документів, розпочав самочинні будівельні роботи, а саме зняв покрівлю із частини будинку, частково демонтував стіни, у тому числі несучі, що ставить під загрозу існування будинку в цілому. Вказує, що виконання ймовірного рішення про задоволення даного позову буде ускладнене або унеможливлене, оскільки незабезпечення позову відкриє відповідачу шлях для остаточного знищення житлового будинку, в тому числі будуть втрачені докази і можливість проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Враховуючи наведене, позивач просив забезпечити позов шляхом заборони відповідачу ОСОБА_4 проводити будівельні роботи, у тому числі щодо руйнування несучих конструкцій у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено.

Встановлено заборону ОСОБА_4 на проведення будь-яких будівельних робіт (у тому числі із руйнування несучих конструкцій ) у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_4 адвокат Будзик Б.В. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не здійснив оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірності виду забезпечення позову. Звертає увагу, що станом на момент подання заяви про забезпечення позову та на момент розгляду справи по суті є невідповідність об`єкту нерухомості до цільового призначення земельної ділянки, а також існує необхідність приведення даного об`єкта нерухомості у відповідності до норм чинного законодавства України.

Враховуючи наведене, просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року про забезпечення позову, а в задоволенні заяви відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі не надходив.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Будзик Б.В. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч.1 ст.149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст.150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, прийнятої за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м.Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що 03 липня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , про зобов`язання відновити несучі конструкції та покрівлю житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до Технічного паспорта на житловий будинок від 07 серпня 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що червні 2020 року відповідач, без їх згоди та за відсутності будь яких дозвільних документів розпочав самочинні будівельні роботи, а саме зняв покрівлю із частини будинку, частково демонтував стіни, у тому числі несучі, що ставить під загрозу існування будинку в цілому. На підтвердження цих обставин ОСОБА_6 надав фотоматеріали, копію відмови управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради у наданні відповідачеві ОСОБА_4 дозволу щодо надання містобудівних умов та обмежень на проведення реконструкції власної квартири АДРЕСА_2 , оскільки відсутня згода інших власників будинку.

Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами дійсно виник спір.

Відповідно до Свідоцтва по право власності на квартиру від 31 січня 2003 року, виконком Тернопільської міської ради посвідчив, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та зареєстрована в Тернопільському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за гр. ОСОБА_6 за реєстровим номером 10117 від 31 січня 2003 року .

Згідно із договором дарування від 28 вересня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Салій Г.Я., зареєстрованим в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 02 листопада 2006 року, у власності відповідача ОСОБА_4 перебуває квартири АДРЕСА_4 .

Рішенням сімнадцятої сесії Тернопільської міської ради № 5/17/24 від 29 травня 2008 року житловий будинок по АДРЕСА_2 переданий у спільну приватну власність громадянам ОСОБА_4 АДРЕСА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 - АДРЕСА_3 .

З огляду на викладене, ОСОБА_6 просив забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_4 проводити будівельні роботи у житловому будинку, спір щодо яких є предметом розгляду у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість наведених у заяві доводів, оскільки наявні достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо необґрунтованості заяви про забезпечення позову, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що продовження будівельних робіт у житловому будинку призведе до утруднення чи взагалі зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

З матеріалів справи слідує, що предметом спору у даній справі є зобов`язання відновити несучі конструкції та покрівлю житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до Технічного паспорта на житловий будинок від 07 серпня 2013 року.

Отже, будівельні роботи у житловому будинку, які суд першої інстанції заборонив проводити до завершення розгляду справи по суті, є відповідним забезпеченням вимог позивача у даній справі та необхідним тимчасовим заходом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином забезпечив вимоги позивача по спору про зобов`язання відновити несучі конструкції та покрівлю житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно до Технічного паспорта на житловий будинок від 07 серпня 2013 року, що відповідає принципам співмірності та пропорційності застосування заходів забезпечення позову, які полягають в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідача та третіх осіб.

У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 19 жовтня 2020 року.

Головуючий

Судді