КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/2438/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Котлярова І.Ю.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/526/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Мостової Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Абрамівської сільської ради, третя особа: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

29 червня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до Абрамівської сільської ради, третя особа: Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання прав власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Абрамівської сільської ради Вишгородського району Київської області, 17 вересня 1997 року, ОСОБА_3 все своє майно заповіла 2-м синам - йому позивачу у справі ОСОБА_2 та брату ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не прийнявши спадщину. До складу спадкового майна входить 2/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . За відсутності правовстановлюючих документів на будинок державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Вважаючи своє право порушеним, звернувся до суду за його захистом.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 , право власності в порядку спадкування на 2/3 частини житлового будинку, загальною площею 72,2 кв.м (коридор 4.2 кв.м, житлова 15,8 кв.м, передпокій 7,1 кв.м, кухня 6,6 кв.м, житлова 3,7 кв.м, веранда 9,5 кв.м, веранда 7,6 кв.м, кладова 9,9 кв.м, веранда 7,8 кв.м) та господарські споруди: сарай - загальною площею 15,54 кв.м (Б), 28,06 кв.м. (Н), 5,5 кв.м (М), літня кухня - загальною площею 13,95 кв.м (Г), убиральня - загальною площею 26 кв.м (О), прибудова - загальною площею 36,58 кв.м (а) та огорожу 1,2, 8-11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 16 грудня 2016 року Вишгородського районного суду Київської області виправлено описку, допущену в рішенні Вишгородського районного суду Київської області від 05.10.2016 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Абрамівської сільської ради, тертя особа - Вишгородська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Другий абзац резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції «Визнати за ОСОБА_2 , право власності в порядку спадкування на житловий будинок загальною площею 103.1 кв.м., а саме на 2/3 частини житлового будинку, площею 72,2 кв.м (коридор 4.2 кв.м, житлова 15,8 кв.м, передпокій 7,1 кв.м, кухня 6,6 кв.м, житлова 3,7 кв.м, веранда 9,5 кв.м, веранда 7,6 кв.м, кладова 9,9 кв.м, веранда 7,8 кв.м) та господарські споруди: сарай - загальною площею 15,54 кв.м (Б), 28,06 кв.м. (Н), 5,5 кв.м (М), літня кухня - загальною площею 13,95 кв.м (Г), убиральня - загальною площею 26 кв.м (О), прибудова - загальною площею 36,58 кв.м (а) та огорожу 1,2, 8-11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_5 , особа, яка не приймала участі у справі подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що при ухваленні рішення суду було порушено його право на спадкове майно. Зокрема зазначав, що спадкодавець спірного майна нині покійна ОСОБА_3 була його бабусею. При житті вона залишила заповіт на своє майно на 2-х синів - позивача у справі ОСОБА_2 та його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказував, що у спірному жилому будинку він зареєстрований і має право на спадщину після смерті свого батька в порядку трансмісії, оскільки батько не встиг прийняти спадщину. Звернув увагу, що до участі у розгляді зазначеної справи він не був залучений позивачем. А тому вважає, що рішення суду слід скасувати у відповідності до норм ЦПК України та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки порушені його права, як спадкоємця.

Подаючи відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 позивач ОСОБА_2 вважав рішення суду законним та обгрунтованим, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 (племінника) такою, що не підлягає задоволенню. При цьому зазначав, що ОСОБА_1 не прийняв ні фактично, ні юридично спадкове майно після смерті, як бабусі, так і свого батька, а тому і права на спадкове майно не має.

Відповідач та 3-я особа не скористались процесуальним правом у відповідності до вимог ст. 360 ЦПК України на звернення із відзивом на апеляційну скаргу.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 , представник відповідача Абрамівської сільської ради та представник третьої особи Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області не з`явилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та 3-ї осоди в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлені, причину неявки суду не повідомили, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, позивач для участі у справі направ свого представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та визнаючи за ним право власності в порядку спадкування на 2/3 частини житлового будинку, загальною площею 72,2 кв.м що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Проте, з такими висновками суду не можна погодитись виходячи з наступного.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає вказаним вимогам цивільного процесуального права.

Відповідно до змісту ст. ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

За змістом ч. 2-4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , зареєстроване виконавчим комітетом Абрамівської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 6.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, а саме: 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту від 17 вересня 1997 року, посвідченого секретарем виконкому Абрамівсьської сільської ради Вишгородського району Київської області Василець В.М., зареєстроване в реєстрі за № 26, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті, на що вона матиме законне право заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер брат позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , зареєстроване виконкомом Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області, актовий запис № 38.

ОСОБА_2 прийняв спадщину за законом шляхом подачі заяви № 1563 від 01 грудня 2015 року до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області.

Звернувшись до державного нотаріуса Вишгородської районної державної нотаріальної контори Пушняк М.О. з приводу оформлення власності на житловий будинок, державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний житловий будинок.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до відповідача Абрамівської сільської ради зводились до визнання за позивачем права власності на спадкове майно на 2/3 частини житлового будинку, загальною площею 72,2 кв.м що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.ст. 1216, 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Абрамівської сільської ради ОСОБА_1 - апелянт (онук ОСОБА_3 і син ОСОБА_4 ) зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 - адреса спадкового майна, з 30.08.2002 по теперішній час.

За правилами ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Проте, розглядаючи справу, суд не забезпечив дотримання таких охоронних принципів осіб, які не були учасниками справи.

При розгляді справи судом першої інстанції не визначено коло спадкоємців і не зазначено, чим саме порушене право позивача відповідачем Абрамівською сільською радою.

З огляду на вимоги цивільного законодавства та зазначені скаржником в апеляційній скарзі фактичні обставини, які підлягають перевірці і можуть вплинути на право спадкування позивача та скаржника, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення у цій справі прямо стосується прав та законних інтересів апелянта ОСОБА_1 , який не брав участі у розгляді справи.

Відповідно до статей 4, 42, 51 ЦПК України обов`язок визначення належної особи, яка має відповідати за позовом, покладається на позивача.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відмова у задоволенні цього позову не створює перешкод звернутися повторно із аналогічними підставами та предметом позову до належного відповідача.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: