Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5931/19 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 39 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.,

суддів Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 296/5931/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 15 липня 2020 року, ухвалене суддею Рожковою О.С. у м. Житомирі (повний текст складено 15.07.2020),

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 кредитного договору № б/н від 16 листопада 2010 року, після уточнення позовних вимог просив стягнути з останнього заборгованість станом на 30 квітня 2019 року в сумі 15 421,85 грн, з яких: 715,09 грн заборгованість за тілом кредиту, 11 596,20 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 900 грн заборгованість за пенею, 500 грн штрафу (фіксована частина), 710,56 грн штрафу (процентна складова).

Заочним рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 15 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник АТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповне дослідження всіх обставин справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, на думку представника скаржника, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач підписав Анкету-заяву та довідку про умови кредитування з використання кредитної картки при укладенні кредитного договору № б/н від 16 листопада 2010 року, чим підтвердив свою згоду на те, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписавши вказану анкету-заяву, відповідач погодився, що повністю згоден з вказаними Умовами та Правилами, розуміє їх зміст та зобов`язується їх виконувати, зобов`язується самостійно знайомитися з усіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів на сайті банку. Вказує, що банк надав в суді першої інстанції розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач отримав грошові кошти та неналежним чином виконував зобов`язання по сплаті заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять докази погодженого сторонами кредитного ліміту, розмір та порядок нарахування процентів, встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання тощо, тому позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено на підставі належних та допустимих доказів розмір отриманих ОСОБА_1 кредитних коштів від банку, у зв`язку з чим відсутня процесуальна можливість у суду дослідити та перевірити проведені позивачем нарахування заборгованості відповідача та встановити їх обґрунтованість.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2010 року ОСОБА_1 підписав заяву про відкриття рахунку та надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 2 000 грн на кредитну картку (а.с. 7).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Банком на обґрунтування своїх позовних вимог, розмір заборгованості відповідача за договором від 16 листопада 2010 року станом на 30 квітня 2019 року складає 15 421,85 грн, з яких: 715,09 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 596,20 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1 900 грн заборгованість за пенею, 500 грн - штраф (фіксована частина), 710,56 грн - штраф (процентна складова) (а.с.52-57).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та безпідставності.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання позивача на те, що сторони у заяві від 16 листопада 2010 року узгодили базову процентну ставку 30,0 % з розрахунку 360 днів у році, на правильність ухваленого судом рішення не впливає, оскільки сплачені згідно розрахунку відповідачкою проценти за підвищеною з 01 вересня 2014 року у односторонньому порядку Банком ставкою 34,8%, а згодом 01 квітня 2015 року - 43,2%, є достатніми для погашення заборгованості за кредитом у цій частині відповідно до умов договору.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 15 липня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст складено 15.10.2020