Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1425/14-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 3 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

06 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про закриття провадження у справі №295/1425/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

У січні 2014 року ОСОБА_1 з урахуванням заяви від 05 лютого 2014 року (а.с. 9-10), звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , у якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 28 березня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за нею право власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18 липня 2006 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк та ОСОБА_4 , квартиру АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням цього суду від 06 червня 2014 року визнано за ОСОБА_1 право власності на предмет іпотеки за договором іпотеки від 18 липня 2006 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк та ОСОБА_4 , незавершене будівництво житлового приміщення розмірами 5,70 м на 7,97 м, площею 45,42 кв.м, 10 % готовності, до квартири АДРЕСА_2 .

01 липня 2020 року міський голова Сухомлин С.І., посилаючись на те, що вищевказаними рішеннями порушуються права Житомирської міської ради, як власника спірного нерухомого майна, звернувся з апеляційною скаргою, у якій просив поновити строк на апеляційне оскарження даних судових рішень, скасувати їх та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М. від 10 липня 2020 року Житомирській міській раді поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28 березня 2014 року та додаткового рішення цього суду від 06 червня 2014 року. У подальшому ухвалами суду від 10 липня 2020 року відкрито провадження у справі і справу призначено до розгляду.

Під час апеляційного розгляду від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що незалежно від причин пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення, а апеляційне провадження, що було відкрито помилково, має бути закрито. У клопотанні також міститься посилання на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05 та Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №638/11409/15-ц.

Представник Житомирської міської ради просив відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року)»; «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року)».

Рішення Богунського районного суду м.Житомира ухвалено 28 березня 2014 року, а додаткове рішення - 06 червня 2014 року.

З апеляційною скаргою на вказані рішення Житомирська міська рада звернулася 01 липня 2020 року.

На момент ухвалення оскаржуваних органом місцевого самоврядування рішень був чинним ЦПК України в редакції від 02 березня 2014 року.

Відповідно до абзацу третього частини 3 статті 297 ЦПК України (частина третя статті 297 в редакції Закону № 4176-VI від 20 грудня 2011 року на час ухвалення оскаржуваних рішень) незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади чи органу місцевого самоврядування подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05 (провадження № 14-262цс19) зазначено, що: «враховуючи імперативний характер положень абзацу третього частини третьої статті 297 ЦПК України та те, що річний строк, визначений для органу місцевого самоврядування, є присічним і поновленню не підлягає, то суд позбавлений у цьому випадку можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Одеська міська рада у липні 2016 року звернулася з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, ухвалене 21 березня 2005 року, тобто більше ніж через 11 років».

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21 лютого 2019 року у справі № 908/1141/15-г вказано, що: «згідно із статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) норми щодо річного присічного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції розповсюджувались на апеляційні скарги, подані прокурором або органом державної влади, або органом місцевого самоврядування. За результатами системного аналізу вказаних норм процесуального права Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати дійшов висновку, що у даному випадку передумовою вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи (яка є органом державної влади), поданою після 15 грудня 2017 року, на рішення, ухвалене судом до набрання чинності редакцією ГПК України з 15 грудня 2017 року, є розгляд та вирішення питання розповсюдження присічного річного строку для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Тобто у даному випадку на Комітет як орган державної влади поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначеного статтею 93 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), що, у свою чергу, передбачає відмову у відкритті апеляційного провадження».

Отже на Житомирську міську раду як на орган місцевого самоврядування поширюється присічний річний строк для поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, визначений абзацом третім частини 3 статті 297 ЦПК України (у редакції на час ухвалення оскаржуваних рішень).

Колегія суддів враховує, що ЦПК України у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги не передбачає такої підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження, яка була передбачена абзацом третім частини 3 статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року). Проте, оскільки право Житомирської міської ради на апеляційне оскарження припинилося після спливу одного року з моменту оголошення оскаржених судових рішень суду першої інстанції (28 березня 2014 року та 06 червня 2014 року відповідно), то подальша зміна процесуального законодавства не свідчить про відновлення права на апеляційне оскарження Житомирської міської ради.

Враховуючи наведене, а також те, що судом апеляційної інстанції помилково відкрито провадження у даній справі за скаргою Житомирської міської ради, провадження у справі слід закрити.

Такий висновок узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-1678/05 та Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 638/11409/15-ц.

Керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Закрити провадження за апеляційною скаргою Житомирської міської ради на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28 березня 2014 року та додаткове рішення цього суду від 06 червня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст ухвали складений 08 жовтня 2020 року.