Справа № 133/18/20
Провадження № 22-ц/801/1087/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Проць В. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 рокуСправа № 133/18/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Якименко М. М.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2019 року, ухвалене у складі судді Проця В. А. в м. Козятин, дата складенні повного судового рішення відповідає даті його постановлення, -

в с т а н о в и в:

27 грудня 2019 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивувавши його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 листопада 2007 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 25 000 гривень. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором виконала не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24 листопада 2019 року становить 54 076, 59 гривень та складається з: 44 928, 06 грн заборгованості за тілом кредиту; 5 162, 83 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 6 097, 26 грн -нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0, 00 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина) та 2 551, 27 грн штраф (процентна складова).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено через недоведеність позовних вимог.

Рішення мотивовано тим, що надані суду позивачем копії «Умов та правил надання банківських послуг» не містять підпису відповідача та не можуть слугувати підтвердженням, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного 21 листопада 2007 року Договору, що позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог та розміру заборгованості, зокрема, розрахунок заборгованості за договором б/н від 21 листопада 2007 року укладеним між «ПриватБанком» та клієнтом ОСОБА_1 , не може слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки це не є первинним документом, так як не відповідаює вимогам, що висуваються чинним законодавством до первинних документів, не відповідають вимогам встановленим ЦПК для письмових доказів. Копія паспорта відповідача, витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» теє не є належними і допустимим доказом, оскільки не відповідає вимогам встановлених ЦПК України для письмових доказів.

З таким рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 10 квітня 2020 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем була надана до суду копія заяви анкети від 21 листопада 2007 року, у якій встановлено кредитний ліміт у розмірі 2 500 грн, що не було взято до уваги судом першої інстанції. Зазначає, що відсутність підпису позивача на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору. Стверджує що при укладенні кредитного договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору: погоджено розмір відсоткової ставки за користування кредитом, порядок нарахування пені, розмір та порядок нарахування штрафів, комісії, тощо.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.

03 червня 2020 року на електронну адресу Вінницького апеляційного суду надійшли додаткові пояснення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у яких Банк зазначає, що підтримує апеляційну скаргу, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

- 21 листопада 2007 року відповідач ОСОБА_1 підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правила надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. В заяві також зазначено, що кредитний ліміт становить 2 500 грн (а.с. 12);

- одночасно з підписанням анкети-заяви, 21 листопада 2007 року, ОСОБА_1 підписала також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору, за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом 1, 9 % в місяць; розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; щомісячна комісія за кредитне обслуговування 1% на залишок заборгованості, процентна ставка ( в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування у розмірі 2, 85 % (а.с. 13);

- відповідно до нової редакції статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 54-55);

- згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 24 листопада 2019 року становить 54 076, 59 гривень та складається з: 44 928, 06 грн - заборгованості за тілом кредиту (з яких: 39 765, 23 - поточне тіло кредиту, 5 162, 83 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 0,00 грн - заборгованості за нарахованими відсотками; 6 097, 26 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 0, 00 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 2 551, 27 грн штраф (процентна складова) (а. с. 6 - 11).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 79 ЦПК України).

ОСОБА_1 надала до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому заперечувала факт отримання кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі - 25 000 грн, та зазначає, що у підписаній нею заяві встановлено кредитний ліміт у сумі 2 500 грн., крім того зазначає, що не підписувала «Умови та правила надання банківських послуг» та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», та що підпис на довідці про умови кредитування їй не належить.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту виникнення будь-яких зобов`язань перед Банком з боку ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги в цій частині є частково підставними, з огляду на таке.

З урахуванням наявних у справі письмових доказів: анкети заяви та довідки про умови кредитування, підписаних позичальником (а. с. 12, 13), а також, розрахунку заборгованості (а. с. 6 - 11), у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність факту отримання відповідачем кредитної картки та використання встановленого кредитного ліміту.

Заперечуючи факт підписання довідки рол умови кредитування, відповідач ОСОБА_1 не підтверджує це заперечення належними та допустимими доказами, а тому в суду немає підстав вважати що довідка підписана не позичальником ОСОБА_1 .

Судом встановлено факт укладення кредитного договору між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 шляхом отримання позичальником кредитної картки, використання позичальником кредитних коштів, матеріали справи містять достатньо доказів отримання відповідачем кредитних коштів: анкета-заява, в якій міститься відмітка про отримання кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с. 12); підписана позичальником Довідка про умови кредитування (а.с.13); визнання з боку відповідача факту користування кредитними коштами (заперечує лише стосовно розміру заборгованості).

З розрахунку заборгованості та з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що з 21 листопада 2007 по 24 листопада 2019 року позивач активно користувалась кредитними коштами та погашала заборгованість, останнє зняття 25.08.2018 року, останнє погашення 28.12.2019 року, а тому у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність факту отримання та використання відповідачем встановленого кредитного ліміту. Слід зазначити, що з наданої Банком виписки слідує, що по картковому рахунку ОСОБА_1 . Банк неодноразово збільшував кредитний ліміт, а 25 серпня 2017 року кредитний ліміт встановлено у розмірі 25 000 грн (а.с. 137), після чого ОСОБА_1 неодноразово використовувала кредитні кошти та погашала заборгованість, тому використання нею коштів після збільшення кредитного ліміту свідчить про погодження нею збільшеного кредитного ліміту (як для прикладу вже після підняття кредитного ліміту нею знімались суми коштів що значно перевищують першочергово встановлений кредитний ліміт в розмірі 2 500 як вона стверджує, коли було останнє зняття та останнє погашення.

Відтак, з огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - в суду першої інстанції не було підстав для відмови у стягненні з відповідача суми фактично отриманих нею кредитних коштів, які залишились неповернутими.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність заборгованості по тілу кредиту в розмірі 39 765, 23 грн, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення, доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а. с. 6 - 11) вбачається що заборгованість по відсотках за договором № б/н від 21 листопада 2007 року відсутня.

Стосовно вимог позову про стягнення із відповідача пені за прострочене зобов`язання в розмірі 6 097, 26 грн та штрафів: 500 грн - штраф (фіксована складова), 2 551, 27 грн (процентна складова), - слід зазначити наступне:

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Тобто при вирішенні спору суд повинен з`ясувати які саме умови включені в заяву позичальника.

В Анкеті-заяві, підписаній сторонами, та у довідці про умови кредитування не передбачено розмірів неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором. Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, а суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторони не погодили умови договору по нарахуванню пені та штрафів, а надана позивачем копія Анкети - заяви та довідки про умови кредитування (а. с. 12, 13) не є доказом того, що при отриманні кредитної картки ОСОБА_1 погодила умови кредитування з визначенням пені, штрафних санкцій, а відтак немає підстав і для стягнення цих сум із відповідача.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), яка правильно була застосована судом першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги про необхідність стягнення з відповідача простроченого тіла кредиту в розмірі 5 162, 83 грн, слід зазначити наступне:

Таке поняття як «прострочене тіло кредиту» відсутнє в Анкеті-заяві та Довідці про умови кредитування, підписаних позичальником, не містить такого поняття і Цивільний Кодекс України. З розрахунку, наданого позивачем, не вбачається за можливе визначити яким чином здійснено нарахування простроченого тіла кредиту, з чого воно складається. Таким чином, немає підстав для стягнення суми заборгованості в розмірі 5 162, 83 грн, ідентифікованої позивачем як «прострочене тіло кредиту».

Виходячи із зазначеного, апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню частково, а рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2020 року - скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором б/н від 21 листопада 2007 року у розмірі 39 765, 23 грн.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, апеляційний суд в порядку частини 13 статті 141 ЦПК України змінює розподіл судових витрат.

Позивач при зверненні до суду сплатив 1 921 грн судового збору за подання позову (а.с. 1) та 2 881, 50 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 158), тобто всього поніс судові витрати в розмірі 4 802, 50 грн.

З урахуванням принципу пропорційності, до задоволення підлягає 73, 54 % вимог від заявлених: 39 765, 23 грн (розмір вимог що підлягають до задоволення), х 100 / 54 076, 59 грн (розмір заявлених вимог) = 73, 54 %. Тому відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 73, 54 % понесених ним судових витрат, що становить 3 531, 76 грн: 4 802, 50 грн (розмір понесених судових витрат) х 73, 54 % задоволених вимог = 3 531, 76 грн.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь - якій стадії її розгляду. При цьому, за правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 березня 2020 року скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги задовольнити частково:

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" 39 765 (тридцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн 23 коп. заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 21 листопада 2007 року, яка склалася станом на 24 листопада 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 3 531 (три тисячі п`ятсот тридцять одну) грн 76 коп. в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , рахунок № НОМЕР_1 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ, 01001.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

М. М. Якименко