Номер провадження: 22-ц/813/396/20
Номер справи місцевого суду: 520/4990/18
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс», відповідача ОСОБА_1 і його представника

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2018 року (одноособово суддя Куриленко О.М.) у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу і стягнення збитків,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

24.04.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (далі-Товариство) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу і стягнення збитків, а саме: розірвання договорку купівлі-продажу, укладеного між Товариством та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви про приєднання до договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року автомобіля Subaru Legacy, 2005 року випуску;скасування державної реєстрації права власності на автомобіль Subaru Legacy, реєстраційний № НОМЕР_1 на ім`я Товариства; стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства реальних збитків в розмірі 200 000 гривень та збитків в розмірі 53 200,00 гривень (упущена вигода).

Позов обґрунтовано наступним.

03.02.2017 року між Товариством і ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, згідно якого Товариство придбало у відповідача автомобіль Subaru Legacy, 2005 року випуску, № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 , колір синій, об`єм двигуна 2457 см3 за 200 000 гривень.

Відповідач, у порушення вимог ст. 659 ЦК України, не повідомив позивача про право власності на спірний автомобіль третіх осіб, крім того, на спірний автомобіль накладено арешт в рамках кримінального провадження № 0001974 у зв`язку із шахрайськими діями осіб щодо незаконного заволодіння вказаним автомобілем у 2014 році. Ухвала про накладення арешту не скасована, автомобіль знаходиться на штрафмайданчику ГУНП в Одеській області, у зв`язку з чим позивач не має можливості належним чином реалізувати своє право власності: володіти, користуватися та розпоряджатися автомобілем Subaru Legacy, отримувати доходи від здачі автомобіля у фінансовий лізінг.

Посилаючись на те, що при укладені договору купівлі-продажу автомобіля відповідач ОСОБА_1 діяв недобросовісно та неправомірно, свідомо і навмисно порушив норми матеріального права, позивач просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідач позов не визнав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.09.2018 року Товариству відмовлено у задоволені позову.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Товариство не погодилось із рішенням суду першої інстанції від 24.09.2018 року і в особі представника подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Товариства зазначає:

Згідно договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року Товариство придбало у ОСОБА_1 автомобіль Subaru Legacy, 2005 року випуску за 200 000 гривень, 03.02.2017 року між позивачем та відповідачем підписано акт приймання передання вказаного автомобіля. На виконання умов договору від 03.02.2017 року, 06.02.2017 року Товариство перерахувало на картковий рахунок відповідача 200 000 гривень, отже позивач виконав всі умови договору купівлі продажу від 03.02.2017 року.

16.01.2018 року автомобіль Subaru Legacy вилучено співробітниками УПП у м. Одесі за вказівкою СВ Таїровського ВП Київського ВП у м. Одесі ГНУП в Одеській області на виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 02.10.2017 року про накладення арешту та оголошення вказаного автомобіля в розшук, у зв`язку із шахрайськими діями осіб щодо незаконного заволодіння у 2014 році, в рамках кримінального провадження № 0001974.

ОСОБА_1 , під час укладення договору купівлі-продажу, не повідомив Товариство про права третіх осіб на спірний автомобіль, а суд першої інстанції необґрунтовано відхилив вказані доводи Товариства і не звернув уваги на те, що відповідач діяв недобросовісно та неправомірно, оскільки під час укладення договору купівлі-продажу автомобіля не надав позивачу повної інформації щодо правової характеристики відчужуваного майна.

Матеріалами справи підтверджується і у судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 не заперечувалось, що на момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля він знав про існування кримінального провадження стосовно шахрайських дій осіб щодо незаконного заволодіння спірним автомобілем у 2014 році. Тобто відповідач навмисно приховав від позивача істотну обставину під час укладення договору купівлі-продажу, а тому не виконав обов`язок щодо повідомлення відомої йому на час укладення договору інформації щодо правового статусу спірного автомобіля. Товариство значною мірою позбавилось того, на що воно розраховувало при укладенні договору: володіти, користуватися та розпоряджатися автомобілем, що є істотним порушенням, у розумінні ст. 651 ЦК України, суд неправильно застосував норми ст. 659 ЦК України.

Представником позивача суду надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази обізнаності ОСОБА_1 про проведення досудового розслідування щодо шахрайських дій осіб стосовно спірного автомобіля, внесеного у ЄРДР 23.07.2016 року. Станом на 24.09.2018 року досудове розслідування у кримінальному провадженні триває по теперішний час, однак суд зазначені докази не прийняв, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи та упередженість суду при розгляді справи.

Оскільки відповідач не повідомив позивача про права третіх осіб на спірний автомобіль, що є істотним порушенням умов договору, на спірний автомобіль накладено арешт та вилучено в рамках кримінального провадження чим Товариству спричинені реальні збитки у розмірі вартості автомобіля, на підставі ч. 5 ст. 653 ЦК України, позивач має право вимагати відшкодування збитків. Автомобіль Товариство придбало з метою подальшої передачі у лізинг, тобто для отримання прибутку, а тому з ОСОБА_1 слід стягнути збитки у загальному розмірі 253 200 гривень, крім того, відповідач повинен відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 гривень.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

У поясненнях на скаргу представник відповідача зазначає:

Позивач стверджує, що під час укладення договору купівлі-продажу відповідач приховав інформацію про порушене кримінальне провадження, що унеможливило реалізацію права користування позивачем придбаним майном і на думку позивача це є підставою для розірвання договору купівлі-продажу з підстав ч.2 ст. 651 ЦК України.

Системний аналіз ч.2 ст.651, ст. ст. 610, 659 ЦК України дає підстави дійти висновку, що укладений договір може бути змінено або розірвано на підставі рішення суду на вимогу однієї зі сторін, зокрема, у разі істотного порушення договору другою стороною, в інших випадках, встановлених договором або законом. Тобто законодавцем не визначено вичерпного переліку випадків розірвання договору і встановлено обмеження цих випадків, зокрема такі випадки мають бути встановлені договором чи законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині розірвання договору на підставі ч.2 ст.651 ЦК України, позивач зазначає, що, на його думку, такі випадки встановлені умовами п.1.3 публічного договору купівлі-продажу, який розміщений на веб-сайті покупця та приписами ст. 659 ЦК України. Позивач посилається на неповідомлення відповідачем позивача і приховування від позивача під час укладення договору купівлі-продажу обставин, які свідчать про наявність прав третіх осіб на транспортний засобі.

Аналіз змісту ст. 659 ЦК України та умов п.1.3 публічного договору купівлі-продажу, у системному та логічному взаємозв`язку, свідчить про обов`язок продавця попередити саме під час укладення договору про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, права застави, право довічного користування тощо), тобто законодавець наводить певний перелік цих прав, при цьому, мається на увазі всі права третіх осіб щодо відчуженого майна, окрім права власності. Взагалі, у ст. 659 ЦК України йдеться про право третіх осіб, які не позбавляють продавця розпоряджатись належним йому на праві власності майном, проте встановлюють певні вимоги, які впливають на формування ціни договору.

Позивач не довів суду про права третіх осіб на спірний транспортний засіб.

Відповідно до абз.3 п.15 Порядку до державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.08.1998 року №1388 (далі-Порядок), у разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, проводиться за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні.

На час укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля він не перебував у розшуку та/або арешті, щодо нього не зареєстровано будь-яких обтяжень і тому відсутні підстави вважати, що договір укладено з порушенням вимог ст. 659 ЦК України.

Посилання позивача на судові рішення №1277453/15-ц, №124/2438/13-ц є необґрунтованими через те, що правові позиції, які викладені в цих рішеннях не є обов`язковою правовою позицією для інших судів і вони не мають жодного відношення до справи.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

На підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 11.03.2015 року ОСОБА_1 належав автомобіль марки Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_2 ; колір: сірий; об`єм двигуна: 2457 см3, державний № НОМЕР_3 (а.с.16 т.1).

СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23.07.2016 року за № 0001974 на підставі заяви гр. ОСОБА_2 про те, що у червні 2014 року, невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа належним йому автомобілем Subaru Legacy, № НОМЕР_3 , правова кваліфікація ч. 1 ст. 289 КК України (а.с. 24 т.1).

10.12.2016 року ОСОБА_1 надав пояснення слідчому Таїровського ВП Київського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській щодо обставин придбання автомобіля Subaru Legacy, № НОМЕР_3 у березні 2015 році, а також, що 09.12.2016 року його зупинили працівники поліції і повідомили йому, що автомобіль знаходиться в угоні (а.с.97 т.1).

19.01.2017 року ОСОБА_1 надав розписку Таїровському ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській про те, що він отримав від слідчого автомобіль Subaru Legacy, № НОМЕР_3 і зобов`язується зберігати його до завершення досудового розслідування (а.с.98 т.1).

03.02.2017 року ОСОБА_1 , відповідно до Заяви про приєднання до договору купівлі-продажу, виявив бажання щодо приєднання до вказаного договору на умовах, визначених договором, який розміщений на офіційному веб-сайті Товариства - www.planetavto.com.ua (а.с.10-13 т.1).

Відповідно до п.1 Заяви про приєднання, технічні характеристики транспортного засобу, що відчужується: автомобіль 2005 року випуску; марка (модель): Subaru Legacy; № кузова: НОМЕР_2 ; колір: Сірий; Об`єм двигуна: 2457 см3, а згідно п.2 Заяви про приєднання, автомобіль належить продавцеві на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане 11.03.2015 р. Центром ДАІ 5102. Датою укладання договору є дата підписання обома сторонами даної Заяви. З моменту підписання продавцем даної Заяви та прийняття її покупцем, покупець і продавець набувають прав та обов`язків, визначених договором та несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання, п.5 Заяви про приєднання).

За змістом п.1.3 публічного договору купівлі-продажу, який розміщений офіційному веб-сайт покупця, продавець стверджує, що на момент укладення цього договору автомобіль не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено з іншими особами будь-яких договорів відчуження чи щодо користування. Треті особи не мають прав на автомобіль (а.с.10 т.1).

В п. 4 Заяви про приєднання вказано, що продаж автомобіля за цим договором, за домовленістю сторін, вчиняється за вартістю 200 000 гривень без ПДВ, протягом двох днів з дати підписання акту приймання-передання автомобіля. 06.02.2017 року Товариство перерахувало на картковий рахунок відповідача 200 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №Н23АХ00004 (а.с.13,15 т.1).

24.05.2017 року між ОСОБА_3 і Товариством укладено договір фінансового лізингу № АВН0АІ00000070, шляхом підписання Заяви про приєднання до публічного договору, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав від позивача у платне володіння та користування транспортний засіб , автомобіль Subaru Outback, № кузова: НОМЕР_2 ; реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с.17-20 т.1).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.10.2017 року у справі № 520/9335/17, накладено арешт на автомобіль марки Subaru Legacy, 2005 року випуску, сірого кольору, номер кузова: НОМЕР_2 ; д/н НОМЕР_1 (а.с.25-28 т.1).

18.01.2018 року до Товариства від ОСОБА_3 надійшла претензія про те, що 16.01.2018 р. автомобіль вилучено співробітниками Управління патрульної поліції у м. Одесі за вказівкою СВ Таїровського ВП Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області на виконання ухвали апеляційного суду Одеської області про накладення арешту та оголошення автомобіля у розшук у зв`язку із шахрайськими діями осіб щодо незаконного заволодіння в рамках кримінального провадження №0001974 (а.с.21,22 т.1).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з розірвання правочину і стягнення збитків, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що позивач не довів своїх позовних вимог (а.с.103-110 т.1).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 626 ч.1, 627 ч.1, 628 ч.1 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ч.1 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство в особі представника і відповідач 03.02.2017 року підписали Заяву про приєднання до договору купівлі-продажу, відповідно до якої ОСОБА_1 , покупець, керуючись ст.634 ЦК України, дав згоду на приєднання до вказаного договору на умовах, визначених договором купівлі-продажу, який розміщений на офіційному веб-сайті Товариства www.planetavto.com.ua. Цього ж дня сторони договору склали акт приймання-передачі автомобіля Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 (а.с.10-14 т.1)

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ч.1 ЦК України).

Відповідно до п.1.3 договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року між Товариством і ОСОБА_1 , продавець стверджує, що на момент укладення цього договору автомобіль не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, він не заставлений, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено з іншими особами будь-яких договір з відчуження чи щодо користування. Треті особи не мають прав на автомобіль….(а.с.10 т.1).

Продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар (ст. 659 ч.1 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що з липня 2016 року СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 23.07.2016 року за № 0001974 на підставі заяви гр. ОСОБА_2 про те, що у червні 2014 року, невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа належним йому автомобілем Subaru Legacy, № НОМЕР_3 , правова кваліфікація ч. 1 ст. 289 КК України

У кримінальному провадженні № 0001974, 10.12.2016 року ОСОБА_1 надав пояснення слідчому Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській щодо обставин придбання ним автомобіля Subaru Legacy, № НОМЕР_3 у березні 2015 році, а також, що 09.12.2016 року його зупинили працівники поліції і повідомили, що вказаний автомобіль знаходиться в угоні.

19.01.2017 року ОСОБА_1 надав розписку Таїровському ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській про те, що отримав від слідчого автомобіль Subaru Legacy, № НОМЕР_3 і зобов`язується його зберігати до завершення досудового розслідування.

Не зважаючи на те, що відповідачу ОСОБА_1 у грудні 2016 року беззаперечно стало відомо, що слідчі органи з липня 2016 року здійснюють у кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 23.07.2016 року за № 0001974 на підставі заяви ОСОБА_2 про те, що у червні 2014 року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа належним йому автомобілем Subaru Legacy, № НОМЕР_3 за ч. 1 ст. 289 КК України, 19.01.2017 року ОСОБА_1 видав органам досудового розслідування розписку, що отримав від слідчого автомобіль Subaru Legacy, № НОМЕР_3 і зобов`язується його зберігати до завершення досудового розслідування, 03.02.2017 року ОСОБА_1 здійснив відчуження вказаного автомобіля Товариству шляхом підписання Заяви про приєднання до договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року.

При цьому, ОСОБА_1 не попередив Товариство, як покупця, про право третьої особи ОСОБА_2 на спірний автомобіль.

Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ст. 651 ч.2 ЦК України).

Йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору, як істотного, здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору розкривається за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторін, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина, як суб`єктивний чинник, сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення для оцінки порушення як істотного, так і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватись з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

Суду слід встановлювати не лише наявність істотного порушення договору, а і наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може виражатись, як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоді, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримувати очікуване при укладенні договору, крім того, встановлювати, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

03.02.2017 року, під час укладення договору купівлі-продажу автомобіля Subaru Legacy, 2005 року випуску, сірого кольору, № кузова: НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , ( НОМЕР_1 ), відповідач не повідомив позивачу про істотну обставину, яка була йому відома на час укладення цього правочину щодо прав третьої особи ОСОБА_2 на автомобіль, який був предметом договору купівлі-продажу між сторонами.

На спірний автомобіль, який позивач у травні 2017 року, передав у фінансовий лізінгОСОБА_3 , у жовтні 2017 року, на підставі судового рішення, був накладений арешт, а у подальшому, 16.01.2018 року вилучений співробітниками Управління патрульної поліції у м. Одесі.

Вказані обставини свідчать про те, що Товариство дійсно значною мірою позбавилось того, на що воно розраховувало при укладенні договору: володіти, користуватись та розпоряджатись спірним автомобілем, отримувати прибутки від здачі автомобіля у фінансовий лізінг, що у розумінні ст. 651 ЦК України, є істотним порушенням стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За таких обставин, наявні підстави для розірвання договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року зі скасуванням державної реєстрації права власності на автомобіль Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_1 на ім`яТовариства.

Вимоги Товариства про стягнення збитків підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст. 22 ч.ч.1,3 ЦК України).

Якщо договір розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору (ст. 653 ч.5 ЦК України).

Відповідач не повідомив позивачу під час укладення договору про істотну обставину, яка була йому відома на час укладення правочину щодо прав третьої особи, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок порушення умов договору, автомобіль, на який накладено арешт в рамках кримінального провадження, вилучений органами досудового розслідування, що спричинило позивачу реальні збитки у розмірі 200 000 гривень (вартість автомобіля за договором купівлі-продажу).

Товариство з 14.06.2006 року зареєстроване виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, № 0027318 (), видом діяльності якого є, зокрема, фінансовий лізинг (а.с. 47-51 т.1).

Позивач, який займається підприємницькою діяльністю у вигляді фінансового лізінгу, у травні 2017 року передав автомобіль у лізинг для отримання прибутку.

Внаслідок порушення відповідачем умов договору, позивач не отримав доходи (упущену вигоду), які планував отримати від передачі автомобіля у фінансовий лізинг, розмір яких становить 13 300 гривень, із розрахунку: 3,5 міс.х200 000х1,9%.

До розрахунку упущеної вигоди Товариство включило 14 місяців (період, коли позивач фактично міг передати автомобіль у лізінг та отримати дохід і до часу подачі позову), разом з тим, колегія суддів виходить з того, що автомобіль фактично переданий у лізинг 24.05.2017 року, з 24.05.2017 року по 16.01.2018 року автомобіль перебував у лізінгу, а тому розрахунок упущеної вигоди слід здійснити за період з 16.01.2018 року (час вилучення автомобіля) по 24.04.2018 року (час пред`явлення позову до суду, а.с.17-20 т.1).

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника Товариства, що: відповідач ОСОБА_1 , під час укладення договору купівлі-продажу, не повідомив Товариство про всі права третіх осіб на автомобіль і суд першої інстанції необґрунтовано відхилив вказані доводи Товариства; матеріалами справи підтверджується і у судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 не заперечувалось, що на момент укладення договору купівлі-продажу автомобіля він знав про існування кримінального провадження стосовно шахрайських дій осіб щодо незаконного заволодіння спірним автомобілем у 2014 році, тобто відповідач навмисно приховав від позивача істотну обставину під час укладення договору купівлі-продажу, а тому не виконав обов`язок стосовно повідомлення відомої йому на час укладення договору інформації щодо правового статусу спірного автомобіля; представником позивача суду надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази обізнаності ОСОБА_1 про проведення досудового розслідування стосовно шахрайських дій осіб щодо незаконного заволодіння спірним автомобілем у 2014 році, внесеного у ЄРДР 23.07.2016 року; в результаті порушення відповідачем умов договору на спірний автомобіль накладено арешт та вилучено в рамках кримінального провадження, чим Товариству спричинені реальні збитки у розмірі вартості автомобіля, а також збитки у вигляді упущеної вигоди, - прийняті до уваги і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нового судового рішення.

Заперечення представника відповідача у поясненнях, що: аналіз змісту ст. 659 ЦК України та умов п.1.3 публічного договору купівлі-продажу у системному та логічному взаємозв`язку свідчить про обов`язок продавця попередити саме під час укладення договору про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, права застави, право довічного користування тощо), тобто законодавець наводить певний перелік цих прав, при цьому, мається на увазі всі права третіх осіб щодо відчуженого майна, окрім права власності; у ст. 659 ЦК України йдеться про право третіх осіб, які не позбавляють продавця розпоряджатись належним йому на праві власності майном, проте встановлюють певні вимоги, які впливають на формування ціни договору; позивач не довів суду про права третіх осіб на спірний транспортний засіб; на час укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля він не перебував у розшуку та/або арешті, щодо нього не зареєстровано будь-яких обтяжень і тому відсутні підстави вважати, що договір укладено з порушенням вимог ст. 659 ЦК України, - до уваги не приймаються.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторін, яка вимагає розірвання договору.

Встановлюється не лише наявність істотного порушення договору, а і наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмірі, який не дозволяє потерпілій стороні отримувати очікуване при укладенні договору, крім того, встановлюється, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір і тим, що у дійсності вона змогла отримати.

Відповідач, під час укладення правочину, не повідомив позивачу про істотну обставину, яка була йому відома на час укладення правочину щодо прав третьої особи, а саме, ОСОБА_2 .

На автомобіль, який позивач передав у фінансовий лізінг утравні 2017 року ОСОБА_3 , у жовтні 2017 року, на підставі судового рішення, накладено арешт, а у подальшому, 16.01.2018 року, спірний автомобіль вилучений співробітниками Управління патрульної поліції у м. Одесі з поміщенням його на арештмайданчик у м. Одесі по вул. Тираспольске шосе,31 А (а.с.29).

Таким чином, Товариство значною мірою позбавилось того, на що воно розраховувало при укладенні договору: володіти, користуватися та розпоряджатись спірним автомобілем, отримувати прибутки від здачі автомобіля у фінансовий лізінг, тому, у розумінні ст. 651 ч. 2 ЦК України, має місце істотне порушення договору другою стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди сторона договору значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Встановлено істотне порушення відповідачем прав позивача при укладенні договору, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту судом апеляційної інстанції шляхом часткового задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального права і неправильно застосував ст. ст. 651, 659 ЦК України та дійшов необґрунтованого висновку про відмову у позові, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Відповідач повинен відшкодувати позивачу судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у вигляді судового збору в розмірі 4 961,5 гривень за розгляд справи у суді першої інстанції (213 300х1,5%=3 199,5+1 762=4 961,5) і 7 442,25 гривень за розгляд справи у суді апеляційної інстанції (4 961,5х150%), які документально підтверджені (а.с.1,2,123 т.1).

Витрати позивача за надання правничої допомоги у розмірі 4 000 гривень належним чином підтверджені (а.с.38-43 т.1), і, з врахуванням обґрунтованості та пропорційності предмета спору, ціни позову, значення справи для сторін, пропорційності розміру задоволених позовних вимог, витрати на правову допомогу підлягають стягненню у розмірі 3 000 гривень.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383,384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 вересня 2018 року скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (код ЄДРПОУ №34410930) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН № НОМЕР_5 ) шляхом підписання заяви про приєднання до Договору купівлі-продажу від 03.02.2017 року автомобіля Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_3 зі скасуванням державної реєстрації права власності на автомобіль Subaru Legacy, 2005 року випуску, № кузова: НОМЕР_2 . реєстраційний № НОМЕР_1 на ім`ятовариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс».

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН № НОМЕР_5 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (код ЄДРПОУ №34410930) реальні збитки в розмірі 200 000 гривень і збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 13 300 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН № НОМЕР_5 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» (код ЄДРПОУ №34410930) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4 961,5 гривень за розгляд справи у суді першої інстанції і 7 442,25 гривень за розгляд справи у суді апеляційної інстанції та 3 000 гривень витрати на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду складено 06.10.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков