Номер провадження: 22-ц/813/1708/20
Номер справи місцевого суду: 522/3865/18
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2019 року про заміну одного заходу забезпечення іншим по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Макаренко Валерій Михайлович, про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним кредитного договору, договору поруки, договору іпотеки та скасування рішення та реєстрацію про право власності, -

ВСТАНОВИВ

06 березня 2018 року ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним кредитний договір № 6543183 від 01 липня 2008 року та додаткову угоду № 15178356 від 14.06.2012 року укладені між ОСОБА_3 та ЗАТ «Перший український міжнародний банк» правонаступником якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк»; визнати недійсним договір поруки № 6547104 від 01.07.2008 року та додаткову угоду до зазначеного договору від 14.06.2012 року, укладені між відповідачем та ОСОБА_1 ; визнати недійсним договір іпотеки від 01.07.2008 року та договір про внесення змін від 14.06.2012 року, укладений між сторонами; скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаренка В.М. про реєстрацію за відповідачем права власності на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру (а.с.2-11).

Разом з тим, позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд забезпечити позовні вимоги шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити усім державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна, а саме вищезазначеної квартири. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що наявна реальна можливість відчуження Банком вищезазначеної квартири, відповідно до якої Банк у липні 2017 року вчинив дії стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки в судових спосіб (а.с.13-15). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року заявлену позивачем заяву про забезпечення позову вирішено задовольнити частково, накласти арешт на вищезазначену квартиру, яка зареєстрована за ПАТ «Перший український міжнародний банк», в задоволенні іншої частини заяви відмовити (а.с.17-19).

16 квітня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_2 представника ОСОБА_1 про заміну одного заходу забезпечення іншим та ухвалою від 16 травня 2019 року вирішено заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задовольнити та заборонено відповідачеві звертати стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса та/або шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених договором іпотеки від 01.07.2008 року застережень про задоволення вимог іпотекодержателя; та заборонити усім державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майно вищезазначеної квартири (а.с.45-46).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Шумілова Н. ОСОБА_4 представник ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення щодо відмови у задоволенні заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що не погоджується із вказаною ухвалою, вважає її постановленою із порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, по-перше, суд першої інстанції, заборонивши органам та суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень відносно квартири, не вказує, які саме заходи необхідні для ефективного захисту, та в свою чергу, даний вид забезпечення позову порушує гарантовані положенням ЗУ «Про іпотеку» права ПАТ «ПУМБ» як іпотекодержателя, щодо користування своїми правами; по-друге, судом першої інстанції було порушено ст. 151 ЦПК України, оскільки судом було проігноровано відсутність у заяві позивача про заміну одного заходу забезпечення позову іншим пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, чим і було порушено ст. 151 ЦПК України. Крім того, апелянт просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що копію оскаржуваної ухвали було отримано апелянтом лише 30 травня 2019 року (а.с.47-60).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» просив задовольнити апеляційну скаргу. Інші учасники провадження в судове засіданняне з`явилися, про час, дату та місце судового засідання були повідомленні належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу в справі суд першої інстанції виходив з того, що станом на сьогодні, відповідач може звернути стягнення на предмет іпотеки, наприклад, зареєструвавши за собою право власності навіть за наявності арешту суду. За таких обставин такий спосіб забезпечення позову як арешт майна є не ефективний. При цьому, статтею 150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії. Так суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про заміну одногозаходу забезпечення позову іншим.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті ? це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Згідно з п. 4 ч. 1 вказаної статті позов також забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Крім того, п. 4 пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» містить розяснення стосовно розгляду судами справ про забезпечення позову, та зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Так, суд першої інстанції, відповідно до норм діючого цивільного процесуального законодавства, з врахуванням змісту позовних вимог, а також змін в законодавстві, яке регулює процедури державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем-фінансовою установою, оскільки договором іпотеки передбачена можливість досудового звернення на предмет іпотеки, що власне може утруднити в подальшому виконання рішення суду, задовольнив клопотання позивача та замінив один захід забезпечення позову на інший. Відтак, доводи апеляційної скарги у відповідній частині відхиляються апеляційним судом.

Щодо інших доводів апеляційної скарги. Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України (постанова КЦС ВС від 30.05.2019 року, справа № 456/2438/17).

За обставинами даної справи підстав для обов`язкового застосування заходів зустрічного забезпечення не встановлено. При цьому, буквально виходячи зі змісту п. 6 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, відповідно до якої заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і, серед іншого, повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, апеляційний суд зауважує, що за умови визнання необхідним застосування зустрічного забезпечення суд першої інстанції зобов`язав би заявника уточнити зміст заяви про зміну заходів забезпечення позову та вказати пропозиції щодо зустрічного забезпечення. В іншому випадку, якщо застосування зустрічного забезпечення не є необхідним, відповідна заява не потребує уточнення, оскільки відсутність відповідних пропозиції не впливає на вирішення питання щодо застосування заходу забезпечення позову. Відтак, вказані посилання апелянта відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2019 року про заміну одного заходу забезпечення іншим залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

П.М. Черевко

Повний текст цієї постанови складено 16 березня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

20.02.2020 року м. Одеса