Справа №463/5849/20
Провадження №2/463/1117/20
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

19 жовтня 2020 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Жовнір Г.Б., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним Договору факторингу та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у в якому просить визнати частково недійсним Договір факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, який був укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в частині відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором №1304/0708/98-007 від 30 липня 2008 року, що був укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , а також Договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року, який був укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» в частині відступлення права вимоги за Іпотечним договором від 30 липня 2008 року, що був укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 .

В порядку забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, яка являється предметом іпотеки за вказаним вище договором.

Дану заяву мотивує тим, що в провадженні Личаківського районного суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання частково недійсним Договору факторингу та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами. Між позивачем та ВАТ «СведБанк» в особі Львівського відділення №2 було укладено Кредитний договір №1304/0708/98-007 від 30 липня 2008 року, про надання кредиту у розмірі 65000,00 доларів США. Даний борг не було сплачено. У 2012 році винесено рішення суду про зобов`язання щодо сплати боргу та процентів. У 2012 році ТзОВ ФК «Вектор Плюс» укладає факторинговий договір з ВАТ «СведБанк» та стає іпотекодержателем квартири АДРЕСА_2 році вносять запис до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об`єкт іпотеки, однак такий судом скасовано.

Позивач вважає, що відповідач може у будь який час розпорядитися вказаною квартирою, що зможе призвести до неможливості або утруднення гарантування виконання судового рішення, у випадку задоволення позову. А тому просить вжити заходи забезпечення позову, що викладені у поданій ним заяві.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Виходячи із змісту ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 листопада 2012 року вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором №1304/0708/98-007 від 30.07.2008р., а саме заборгованість по кредиту 60584, 27 доларів США, заборгованість по відсотках 8640, 48 доларів США, пеню 1771, 97 доларів США, а всього 70996,72 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти становить 567263, 79 грн.

Вивчивши матеріали справи, суд не погоджується з доводами позивача про необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову з наступних мотивів.

Позивачем не наведено фактів та не долучено жодних доказів, які б давали підстави стверджувати про можливі недобросовісні дії з боку відповідача чи інших осіб щодо порушення матеріально-правових інтересів позивача, зокрема у матеріалах заяви відсутнє документальне підтвердження інформації про вчинення дій з наміром щодо продажу квартири. Крім цього, суд вважає, що позивач не надав належних доказів реальності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином суд приходить до висновку, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду складена та підписана -19 жовтня 2020 року.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя Г.Б. Жовнір