ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2020 року м. Чернівці Справа № 727/9423/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар: Скрипка С.В.,

скаржник/стягувач: ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються: заступник начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальник Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Малий О.В.,

заінтересовані особи: Перший відділ державної виконавчої служби м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Слободян Г.М., повний текст якої виготовлений 06.03.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Малого О.В., в якій просив:

-визнати строк для подання скарги пропущеним з поважних причин та

поновити його;

-визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника

головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Малого О.В. від 14.08.2019 про передачу матеріалів зведеного виконавчого провадження №57519215 з Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області;

-зобов`язати заступника начальника головного територіального управління

Провадження №22-ц/822/448/2020 Категорія 59

юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Малого О.В. винести постанову про направлення матеріалів ВП №59658211 до Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області для виконання у рамках зведеного ВП № 57519215 кількох рішень щодо одного боржника та направити матеріали.

В обґрунтування скарги зазначав, що на примусовому виконанні Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області перебуває ВП №54885937 з примусового виконання виконавчого листа №727/4714/17, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів за договором позики в сумі 339 822,67 дол. США, що по курсу в гривні відповідно до курсу НБУ становить 8 730 044,39 грн, судового збору в сумі 8 960 грн та витрат на правову допомогу в сумі 20 250 грн. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.07.2017 року змінена ухвала Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.06.2017 року по справі №727/4714/17 про забезпечення позову в інтересах ОСОБА_1 , а саме:«...Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог на суму 330 876,97 доларів США, в тому числі на наступне майно: нежитлову будівлю, площею 998,40 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,2640 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер :02:001:0064; земельну ділянку площею 0,1059 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер :02:001:0065; земельну ділянку площею 0,1057 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер :02:001:0063; земельну ділянку площею 0,4577 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер :02:001:0039; автомобіль УАЗ-452Д, вантажний, об`єм двигуна 4250, 1984 року випуску; автомобіль Mercedes-Benz 312-D, вантажний, об`єм двигуна 2874, 1996 року випуску.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24.07.2018 року по справі №723/1833/18 стягнуто з ОСОБА_2 (батько) на користь ОСОБА_3 (син) кошти за договором позики у розмірі 250 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.05.2018 року становить 6 517 500 грн. Виконавчий лист по цій справі пред`явлений для виконання до Першого ВДВС м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, виконавче провадження №57496878.

Відповідно до ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» постановою заступника начальника Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області Громовою Л.В. від 24.10.2018 року виконавчі провадження №54885937 та №57496878 об`єднані у зведене ВП №57519215.

Іншим рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25.04.2019 року по справі №723/419/19 стягнуто з ОСОБА_2 (батько) на користь ОСОБА_3 (син) заборгованість за договором позики від 12.11.2007 року в сумі 28 000 000 євро, а також судовий збір у сумі 960 500 грн. Інших судових рішень про стягнення на користь ОСОБА_3 коштів немає.

Маючи обґрунтовані підозри щодо реальності цих договорів позики між батьком та сином та зважаючи на величезні суми «позичених» коштів, які відповідають розміру річного бюджету області, які так просто були на кармані у простого сільського хлопця ОСОБА_3 , вважаючи, що ОСОБА_2 ввели суд в оману, він звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою, оскільки вважає, що ці позови створені штучно з метою в порядку зведеного виконавчого провадження зменшити відсоток боргу на мою користь до мінімуму та при продажу арештованого майно зберегти його в сім`ї. ОСОБА_6 (син) декілька разів звертався до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області з виконавчим листом про стягнення на його користь 2 800 0000 євро, однак йому було відмовлено: № АСВП:59507025, № АСВП:59510660. Втретє виконавчий лист був прийнятий та відкрите виконавче провадження №59658211.

14.08.2019 року винесена спірна постанова про передачу матеріалів. Вважає дії заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Малого О.В. від 14.08.2019 року про передачу матеріалів зведеного виконавчого провадження № 57519215 з Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області незаконними, оскільки у разі відкриття виконавчого провадження щодо боржника, стосовно якого здійснюється зведене виконавче провадження, воно приєднується до зведеного виконавчого провадження, про що державним виконавцем виноситься постанова. У разі, якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, зокрема, якщо боржник та його майно перебувають на території різних адміністративно-територіальних одиниць, при об`єднанні виконавчих проваджень у зведене в установленому розділом IV Інструкції порядку можуть утворюватися виконавчі групи. Наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника державний виконавець перевіряє за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті виконавчого провадження. У разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V Інструкції. У разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

На підставі наведеного просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 березня 2020 року скаргу задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги на дії державного виконавця.

Визнано неправомірною та скасовано постанову заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Малого О.В. від 14.08.2019 року про передачу матеріалів зведеного виконавчого провадження за №57519215 з Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області.

В іншій частині заявлених вимог скарги - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що ні Інструкція, ні ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-УІІІ не передбачають передачу зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника, яке раніше відкрите в одному органі державної виконавчої служби, до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції області в разі відкриття цим відділом виконавчого провадження. Інструкцією передбачена можливість передачі простого виконавчого провадження, а не зведеного.

Крім того, в оскаржуваній постанові виконавцем не наведено жодної обставини, на підставі якої винесено останню.

Таким чином, заступник начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальник Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Малий О.В., отримавши інформацію з АСВП про наявність у Першому ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області виконавчого провадження (зведеного), яке відкрите раніше, не виконав свого обов`язку, передбаченого ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-УІІІ, в частині передачі відкритого виконавчого провадження іншому державному виконавцю, який першим відкрив виконавче провадження, для виконання ним у рамках зведеного виконавчого провадження кількох рішень щодо одного боржника, порушивши положення зазначеної статті та розділ III п.14 Інструкції, а тому дійшов висновку, що скаргу в частині визнання неправомірною та скасування оскаржуваної постанови слід задовольнити.

В поданій на ухвалу суду першої інстанції апеляційній скарзі апелянт вказує на її незаконність, необґрунтованість та порушення норм матеріального і процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні скарги.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що чинним законодавством не передбачено передання зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника, яке раніше відкрито в одному органі державної виконавчої служби до Відділу примусового виконання рішень.

В письмових поясненнях начальник управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Малий О.В. просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, оскільки остання є незаконною.

Вважає, що оскаржувана постанова мотивована, у ній зазначено номера виконавчих проваджень та підстави передачі і вона не суперечить Інструкції, наводить норми матеріального права, які регулюють зазначені відносини.

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях не погоджується з доводами апелянта та вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими.

Вказує, що ні Інструкція, ні ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачають передачу зведеного виконавчого провадження щодо одного й того самого боржника, яке раніше відкрите в одному органі ДВС до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в разі відкриття цим відділом виконавчого провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до рішення на час його ухвалення встановлюються нормами ст.263 ЦПК України, однак рішення суду першої інстанції в повній мірі їм не відповідає.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин 1-3 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Стаття 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області перебуває виконавче провадження №54885937 з примусового виконання виконавчого листа №727/4714/17, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів за договором позики в сумі 339 822,67 дол.США (по курсу НБУ становить 8 730 044,39 грн); судового збору в сумі 8 960 грн та витрат на правову допомогу в сумі 20 250 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.07.2017 року змінено ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.06.2017 року по справі №727/4714/17 про забезпечення позову в інтересах ОСОБА_1 , а саме постановлено: «...Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2 в межах заявлених позовних вимог на суму 330 876,97 дол.США, в тому числі на наступне майно: нежитлову будівлю, площею 998,40 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,2640 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яка розташована в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер :02:001:0064; земельну ділянку площею 0,1059 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер :02:001:0065; земельну ділянку площею 0,1057 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер :02:001:0063; земельну ділянку площею 0,4577 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області, кадастровий номер :02:001:0039; автомобіль УАЗ-452Д, вантажний, об`єм двигуна 4250, 1984 року випуску; автомобіль Mercedes-Benz 312-D, вантажний, об`єм двигуна 2874, 1996 року випуску.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 24.07.2018 року по справі №723/1833/18 стягнуто з ОСОБА_2 (батько) на користь ОСОБА_3 (син) кошти за договором позики у розмірі 250 000 дол.США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 23.05.2018 року становить 6 517 500 грн. Виконавчий лист по цій справі пред`явлений для виконання до Першого ВДВС м.Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, виконавче провадження №57496878.

Відповідно до ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» постановою заступника начальника Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Громовою Л.В. від 24.10.2018 року виконавчі провадження №54885937 та №57496878 об`єднані у зведене виконавче провадження № (том 1 а.с.42-43).

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 25.04.2019 року по справі №723/419/19 стягнуто з ОСОБА_2 (батько) на користь ОСОБА_3 (син) заборгованість за договором позики від 12.11.2007 року в сумі 2 800 0000 євро, а також судовий збір у сумі 9 605 грн (а.с.71-73 том.1).

ОСОБА_3 (син) декілька разів звертався до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області з виконавчим листом про стягнення на його користь 28000000,00 євро, однак йому було відмовлено: №АСВП:59507025, №АСВП:59510660. Втретє виконавчий лист був прийнятий та відкрите ВП №59658211 (а.с.44-45 т.1).

Постановою заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Малого О.В. від 14.08.2019 року передано матеріали зведеного виконавчого провадження №57519215 з приводу виконання рішень про стягнення з ОСОБА_2 коштів, що перебуває на виконанні у Першому ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області, для подальшого виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області (а.с.30-31 т.1).

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення оскаржуваної постанови) (далі - Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч.1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.1 ст.24 наведеного Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 1 та 4 ст.25 вказаного Закону передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (у разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкрито у кількох органах державної виконавчої служби, якщо боржник та його майно перебувають на території адміністративно-територіальних одиниць, віднесених до підвідомчості різних органів державної виконавчої служби, тощо), або у разі виконання зведеного виконавчого провадження в органах державної виконавчої служби можуть утворюватися виконавчі групи в порядку, визначеному Міністерством юстиції України. Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

В силу ст.30 зазначеного Закону виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Абз.1 та 6 пункту 14 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), яка затверджена наказом МЮУ від 02.04.2012 року №512/5, передбачено, що у разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

Так, п.3 розділу V Інструкції передбачає, що виконавче провадження може бути передано від одного приватного виконавця до іншого приватного виконавця або відповідного органу державної виконавчої служби, від одного державного виконавця до іншого в межах органу державної виконавчої служби, від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Підпунктами 4 та 5 пункту 6 зазначеного розділу Інструкції визначено, що виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого у разі: якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

Пункт 14 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентує дії державного виконавця у випадках, якщо відкрито декілька виконавчих проваджень відносно одного боржника, та встановлює обов`язок перевірити наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконання щодо одного й того самого боржника за даними автоматизованої системи виконавчого провадження при відкритті ВП.

У разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції. У разі, якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби або ВДВС, виконавче провадження передається на виконання до цих відділів.

Зазначене узгоджується з висновками викладеними в пунктах 45, 46 постанови ВП ВС від 05.12.2018 року у справі №904/7326/17.

Проаналізувавши вказані норми, можна зробити висновок, що при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Структуру відділів Державної виконавчої служби складають територіальні підрозділи відділу примусового виконання, відділи примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби та такий відділ Департаменту державної виконавчої служби МЮУ, з якими інструкція пов`язує в разі відкриття провадження щодо одного боржника у вищому за структурою відділі передачу провадження по примусовому виконанню саме до нього. Це, крім іншого, залежить від сум, які підлягають стягненню, та від категорії боржників. Проте, виконання наявних проваджень щодо одного боржника в рівних за структурою відділів пов`язані із часом відкриття провадження.

Отже, аналізуючи визначення ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» (яке є ширшим за змістом) разом з викладеним в абз.1 та 6 пункту 14 розділу ІІІ Інструкції словосполученням «виконавче провадження передається» при відсутності у ній прямих заборон щодо передачі зведених виконавчих проваджень (яке на відміну є вужчим та вказує на наявність декількох проваджень відносно одного боржника) до відділу вищого рівня, передача провадження відбулась правомірно, а оскаржувана постанова не суперечить закону.

Крім того, посилання суду на те, що в оскаржуваній постанові не зазначено жодних підстав передачі матеріалів зведеного виконавчого провадження № 57519215 з Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області є безпідставним, оскільки в самій постанові зазначено п.п.6.4, 6.5 Інструкції, що були підставою передачі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення скарги стягувача на постанову матеріалів зведеного виконавчого провадження з Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області.

Доводів щодо незаконності оскаржуваної ухвали в частині відмовлених вимог скарги апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду в задоволеній частині не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду в частині задоволення скарги скасуванню з ухваленням нової ухвали на підставі ст.376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 451 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 від імені ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 березня 2020 року в частині задоволених вимог по скарзі скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області Малого О.В. від 14.08.2019 року про передачу матеріалів зведеного виконавчого провадження № 57519215 з Першого ВДВС м. Чернівці ГТУЮ у Чернівецькій області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Чернівецькій області щодо визнання дій неправомірними та скасування постанови заступника начальника - відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /А.І. Владичан, І.М. Литвинюк/