Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 2-310/11
Провадження № 4-с/674/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі : головуючого - судді Артемчук В.М., за участю секретаря судового засідання Мудрицької Л.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Дунаївці, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Хмельницький) на дії та рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

12 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький ) посилаючись на те, що 13 травня 2011 року у справі № 2-310/ 11р. Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області (суддя Кучерява А. В.) стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2011 року до досягнення повноліття старшою дитиною.

На підставі вказаного рішення Дунаєвецьким РВ ДВС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) розпочате виконавче провадження за реєстраційним № 26636620.

11.05.2018 року старшим державним виконавцем Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мазуркевич Катериною Михайлівною були видані постанови «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України» та «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом», згідно яких йому встановили тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та відповідно тимчасово обмежили у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості по аліментам у повному обсязі. З даними постановами не згоден та вважає дії державного виконавця Дунаєвецького РВ ДВС ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) протиправними, оскільки жодним чином не ухилявся від своїх зобов`язань, добровільно перераховував кошти на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується наданими копіями банківських чеків, які не увійшли в розрахунок заборгованості по аліментам, та починаючи з березня 2019 року із нього стягується 50 % із заробітної плати.

Також зазначив, що відповідно до п. 1, п. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» (Порядок стягнення аліментів), тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування. На зараз автомобіль являється основним джерелом його доходів, половина яких йде на виплату аліментів, тому оскаржувана постанова позбавляє можливості утримувати дітей. Просить суд поновити строк для подачі цієї скарги до суду, визнати незаконною та скасувати постанову у виконавчому провадженні головного державного виконавця Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мазуркевич Катерини Михайлівни від 11 квітня 2018 року № 26636620 «Про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України».

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі.

Заінтересована особа : ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак належним чином повідомлена про день і час розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення.

Представник заінтересованої особи : Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мазуркевич К.М. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в задоволенні скарги просить відмовити, зіславшись на пояснення від 21.02.2020 р. в яких зазначила, що 23.05.2011 року до відділу надійшов виконавчий лист №2-310 від 13.05.2011 року, виданий Дунаєвецьким райсудом про стягнення з ОСОБА_5 , 1983 року народження аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення повноліття старшою дитиною.

26.05.2011 року державним виконавцем Цибульським В.А. відкрито виконавче провадження №26636620. Копії постанов про відкриття направлено сторонам виконавчого провадження.

Протягом перебування на виконанні виконавчого листа аліменти боржником сплачувалися періодично ,однак в розмірі меньшому ніж встановлено рішенням суду.

Згідно перевірки майнового стану боржника, ОСОБА_6 ,починаючи з 23.05.2011 року по 2019 рік не працював, інших доходів , коштів або майна на яке можна було б звернути стягнення, не виявлено.

03.05.2018 року стягувачка ОСОБА_2 звернулася до відділу ДВС із заявою про вжиття до боржника заходів передбачених ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження».

11.05.2018р. були винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. На момент винесення постанов сума боргу по сплаті аліментів перевищувала суму платежів за чотири місяці та становила 64275,70 грн. Згідно відповідей Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України від 25.04.2018 року та 07.06.2018 року, (тобто на період винесення даних постанов та набрання ними чинності) боржник не працював, підприємницькою діяльністю не займався, на обліку як пенсіонер не перебував.

18.02.2019 року від ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення аліментів із заробітної плати. Згідно довідки ФОП ОСОБА_7 боржник прийнятий на посаду оператора служби перевезень 19.12.2018 року. 25.02.2019 року постанова про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію та інші доходи боржника із боргом по аліментах в сумі 67607,70 грн. направлена за місцем роботи . За місцем роботи аліменти утримувалися у розмірі 50% від заробітної плати боржника , але зважаючи на мінімальну заробітну плату ,розмір відрахувань становив загальну суму меншу ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , що спричинило тільки зростання боргу по аліментах.

Враховуючи додатково подані боржником квитанції про сплату аліментів за 2015,2016, 2019 роки , станом на 01.12.2020 року заборгованість складає - 73444,25 грн., що перевищує сукупний розмір платежів за чотири місяці.

Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності учасників справи по наявних матеріалах.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,вважає, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Враховуючи, що оскаржувані постанови скаржник отримав 03 лютого 2020 року, і звернувся до суду з цією скаргою у 10-тиденний строк, отже скаржником не пропущено строк на їх оскарження.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні головного державного виконавця Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Хмельницький) Мазуркевич К.М. на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження за номером ВП №26636620 з виконання виконавчого листа №2-310, виданого 13.05.2011 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_5 , 1983 року народження ,аліментів на користь ОСОБА_2 , на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення повноліття старшою дитиною.

26 травня 2011 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №26636620, про що повідомлено боржника.

Починаючи з 2013 року боржник ОСОБА_6 попереджався державним виконавцем про вирішення питання щодо сплати аліментів

Згідно розрахунку держвиконавця загальна заборгованість по виплаті аліментів ОСОБА_8 станом на 01.01.2014року становила 14912,70 грн.

03.05.2018р. стягувачка ОСОБА_2 звернулася до відділу ДВС із заявою про вжиття до боржника заходів, передбачених ст.71 ЗУ « Про виконавче провадження».

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах головного державного виконавця 20.04.2018р., борг із сплати аліментів станом на 21.04.2018р. становить 64275,70 грн., сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня предявлення виконавчого документа до примусового виконання.

11.05.2018р. головним державним виконавцем Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мазуркевич К.М. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Дані обмеження встановлені до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Вказані постанови надіслані боржнику, що підтверджується поштовим відправленням 55 від 17.05.2018р..

Крім того, оскільки боржником не було надано доказів по сплаті аліментів, дані постанови були направлені до відповідних органів для виконання.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України від 25.04.2018 року та 07.06.2018 року боржник не працював, підприємницькою діяльністю не займався, на обліку як пенсіонер не перебував.

18.02.2019 року від ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення аліментів із заробітної плати, оскільки згідно довідки ФОП ОСОБА_7 боржник прийнятий на посаду оператора служби перевезень 19.12.2018 року.

25.02.2019 року державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію та інші доходи боржника із боргом по аліментах в сумі 67607,70 грн. , яка направлена за місцем роботи боржника.

Зазначені докази підтверджуються копією виконавчого провадження ( 18-38) та доданими заявником доказами.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Згідно частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолодженою зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Разом з тим, відповідно до п. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі:

1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування;

2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю;

3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції;

4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Отже, у разі незгоди боржника із застосованим до нього тимчасовим обмеженням у праві керувати транспортними засобами, він має довести в суді наявність хоча б однієї з вищезазначених підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на час ухвалення постанов про обмеження ОСОБА_8 від 11 травня 2018 року за ним обраховувалася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців, тому суд вважає, що державний виконавець мав підстави для застосування ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

03.02.2020року боржником на прийомі у державного виконавця надані квитанції про сплату аліментів в 2015 та 2016 роках, копії яких надано суду, однак з врахуванням даних платежів, борг по аліментах станом на квітень 2018 року становив 51755,70 грн.

Матеріали справи та доводи скаржника не містять відомостей, які б унеможливлювали застосування обтяжень, вжитих державним виконавцем.

Таким чином, боржником не зазначені обґрунтовані підстави для визнання протиправними та скасування вказаних обмежень відносно нього, заборгованість зі сплати аліментів боржником не погашена.

ОСОБА_1 не погоджується із розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем.

Між тим, розрахунок державного виконавця не оспорений ОСОБА_1 у судовому порядку.

Також слід зазначити, що на момент винесення постанов про встановлення ОСОБА_1 обмежень, боржник ніде не працював і доказів, що він працює або працював в 2018 році водієм, судом не встановлено і такі не надані суду.

Згідно наданої ОСОБА_9 довідки вбачається , що на посаду водія його прийнято 17 липня 2019р.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

За результатами дослідження наявних в матеріалах справи письмових доказів, з урахуванням наданих сторонами виконавчого провадження письмових пояснень, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки під час здійснення виконавчих дій в рамках ВП № 26636620 з примусового виконання виконавчого листа №2-310 виданого 13.05.2011 Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей, зокрема при винесенні постанови від 26.05.2011 року про відкриття виконавчого провадження, постанови від 11.05.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, постанови від 11.05.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець діяв у межах повноважень та на підставі вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 03.02.2020 р. заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 76464,25 грн. з врахуванням усіх здійснених платежів боржником по аліментах і дана заборгованість боржником не сплачена, у зв`язку з чим суд вважає відсутність підстав для скасування обмежень застосованих до ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю боргу по аліментним платежам.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені обставини, відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог, у зв`язку з чим у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 206,263-265,447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , головний державний виконавець Дунаєвецького районного відділу державної виконавчої служби Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Дунаєвецький районний суд Хмельницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Повний текст ухвали складено 24 березня 2020р.

Суддя Дунаєвецького районного суду В.М. Артемчук