Провадження № 2-з/761/375/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру до подачі позову до суду,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам проводити поточний та капітальний ремонт в квартирі, на яку просить накласти арешт.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Зазначає, що 17.10.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за умовами якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1 480 290 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань було укладено договір іпотеки від 17.10.2018 року, згідно якого заявниця передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . Сторони оцінили предмет іпотеки в суму 2 234 400 грн. 00 коп. Отже на момент укладення договору іпотеки вартість майна була вдвічі більше суми позики. 26.03.2020 р. право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за ОСОБА_2 . З моменту реєстрації права власності за ОСОБА_2 , останній незвертався до заявника з прпозицією здійснити відшкодування різниці вартості предмета іпотеки. За висновком ТОВ "Адаміл"станом на 20.03.2020 р. вартість предмета іпотеки становить 475 000,00 грн. Отже ОСОБА_2 , відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" має відшкодувати ОСОБА_1 суму у розмірі 1 795 239,00 грн. За таких обставин представник заявника з огляду на положення ст. 149 ЦПК України і звернувся з даною заявою.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, за приписами ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заявник зазначає, що потенційним предметом спору буде стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , зокрема стягнення різниці між перевищенням 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя у розмір 1 795 239,00 грн.

Як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 .

В розумінні вимог чинного процесуального законодавства України, забезпечення позову - це заходи, застосування яких дають змогу виконати можливе рішення суду на поновлення прав особи, вони є тимчасовими і гарантують можливість виконання судового рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Оскільки, обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить не відновлюваної шкоди ОСОБА_2 , на думку суду відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

Зважаючи на надані докази, предмет спору та положення чинного процесуального законодавства України, суд вважає за можливе задовольнити заявув частині накаладення арешту на майно, оскільки невжиття таких заходів можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим підстави для задоволення заяви в частині здійснювати капітальні і поточні ремнтні роботи задоволенню не підлягає, оскільки представником ОСОБА_1 не доведено необхідність таких дій з урахуванням предмету майбутнього позову.

Також суд вважає зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153, 352, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 .

Дані про боржника: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Виконання ухвали покласти на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 08.05.2020 року.

Суддя: