Справа № 595/1551/20
У Х В А Л А

22.10.2020

Суддя Бучацького районного суду Тернопільської області Тхорик І.І., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просять розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Жизномирською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, про що в книзі реєстрації шлюбів вчинено запис за №5 від 08 червня 2000 року. Від шлюбу заявники мають одну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявники зазначають, що сімейне життя між ними не склалося, вони намагалися зберегти шлюбні стосунки, спільно вирішувати сімейні проблеми, однак до позитивного результату це не призвело, відносини між ними стали ще більш ворожими. Збереження шлюбу і подальше їхнє спільне проживання є неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Під час вивчення матеріалів заяви встановлено, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, за змістом якої позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що від спільного шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно ч.3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно із п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.109 СК України, подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити:

- з ким з них будуть проживати діти;

- яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо;

-умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

Отже, спільна заява про розірвання шлюбу подається до суду разом з письмовими договорами, які повинні бути подані до суду одночасно з спільною заявою про розірвання шлюбу.

Як вбачається з додатків до спільної заяви про розірвання шлюбу заявниками не дотримано вищевказаних вимог законодавства.

Так, до матеріалів заяви не додано копію нотаріально засвідченого договору між батьками про сплату аліментів на дитину.

Крім того, немає підтвердження того, що подружжя дійшло згоди:

- з ким з них буде проживати дитина;

- яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо;

- умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, оскільки такого договору до матеріалів справи долучено не було.

Тому, для приведення заяви у відповідність ст. 175 ЦПК України, заявники мають подати до суду письмовий договір подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений. Крім того, між ними має бути погоджено те, з ким із них буде проживати їхня неповнолітня донька, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини.

Суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину - залишити без руху, надавши заявникам строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити заявникам, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. І. Тхорик