КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/10772/18

номер провадження: 22-ц/824/6940/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Костенко Марини Ігорівни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року у складі судді Коренюк А.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Київстар», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Українська мобільна група», про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Київстар» (далі - ПрАТ «Київстар») про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 05 грудня 2008 року між ним та ПрАТ «Київстар» укладено угоду №3069092 про надання послуг стільникового мобільного зв`язку стандартів GSM 900 та GSM 1800 за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , відповідно до якої відповідач ПрАТ «Київстар» надає йому послуги рухомого (мобільного) зв`язку, а він приймає та оплачує надані послуги.

Вказував, що 25 жовтня 2017 року відповідач без його згоди та відома підключив додатково оплачувану послугу loadboom-ua.com, вартість якої становить 5 грн 31 коп. в день, надання якої було припинено 27 грудня 2017 року після його звернення до відповідача шляхом направлення смс-повідомлення з текстом «STOP94» на номер 2261. Зазначав, що за вказаний період з його рахунку відповідачем було списано грошові кошти у загальному розмірі 334 грн 53 коп., а саме: за жовтень 2017 року - 37 грн 17 коп.; за листопад 2017 року - 159 грн 30 коп.; за грудень 2017 року - 138 грн 06 коп., що підтверджується інформацією із сайту відповідача.

Зазначав, що надання вказаної вище послуги не передбачено умовами угоди від 05 грудня 2008 року, укладеної між сторонами, він не уповноважував відповідача на укладення від його імені правочинів з третіми особами на отримання таких послуг та їх оплату відповідачем за рахунок коштів позивача, а тому вважає, що у відповідача були відсутні підстави для списання з його рахунку грошових коштів.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути з ПрАТ «Київстар» на свою користь суму основного боргу у розмірі 334 грн 53 коп., а саме невикористані ним грошові кошти з причини надання послуг, які він не замовляв у відповідача.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2019 року залучено до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю «Українська мобільна група» (далі - ТОВ «Українська мобільна група») як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідно до умов договору про надання телекомунікаційних послуг від 05 грудня 2008 року, укладеного між сторонами, абонент має право замовляти додаткові послуги оператора за допомогою системи самообслуговування шляхом звернення до центру обслуговування, IVR або іншим визначеним оператором способом. Оскільки з номеру телефону позивача було здійснено замовлення додатково оплачуваної послуги loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com» та підтверджено її замовлення, яка надавалась ТОВ «Українська мобільна група» на підставі укладеної з ПрАТ «Київстар» угоди про надання телекомунікаційних послуг, то суд дійшов висновку, що відповідачем було правомірно стягнуті грошові кошти з рахунку позивача за надані послуги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Костенко М.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених і рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не уповноважував відповідача на укладення від його імені правочинів на отримання будь-яких послуг від третіх осіб та оплату таких послуг третім особам за рахунок коштів, отриманих відповідачем від позивача. Зазначає, що надання контент-послуг, які не передбачені укладеною між сторонами угодою про надання послуг стільникового мобільного зв`язку, виходить за межі узгоджених правовідносин між сторонами та здійснювалось ТОВ «Українська мобільна група» без наявності на те правових підстав.

Вказує, що висновок суду першої інстанції про замовлення контент-послуги позивачем ґрунтується на припущеннях, оскільки наданий відповідачем витяг із журналу роботи телекомунікаційного обладнання сформований 24 квітня 2019 року, тобто за день до першого судового засідання, а обставина, яка ним підтверджується, не існувала, тому вважає, що цей документ не є належним та допустимим доказом. Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив та не дав оцінки наданій позивачем роздруківці із сайту ПрАТ «Київстар», відповідно до якої у день підключення контент-послуги 25 жовтня 2017 року позивач взагалі не надсилав смс-повідомлення для активації цієї послуги, яка отримана позивачем з інформаційної системиПрАТ «Київстар» до подання позову та не спростована відповідачем. Також вказує, що суд першої інстанції не дав оцінки клопотанню позивача від 02 грудня 2019 року про відсутність підстав для відмови відповідача від надання відповідей на поставлені позивачем питання у позовній заяві та зобов`язання його надати відповідь

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПрАТ «Київстар» - адвокат Ральченко Ю.Г. зазначає, що доводи апеляційної скарги позивача є необґрунтованими, оскільки спростовуються наданими відповідачем до суду першої інстанції доказами, яким судом дана належна правова оцінка. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Також представник ПрАТ «Київстар» - адвокат Ральченко Ю.Г. у відзиві на апеляційну скаргу заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 із повідомленням (викликом) учасників справи, посилаючись на необхідність належної реалізації своїх прав у суді.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених ст..369 цього Кодексу (ч.3 ст.368 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.3 ст.369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Таким чином, питання повідомлення (виклику) учасників справи у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб вирішується апеляційним судом з урахуванням конкретних обставин справи.

У даній справі ціна позову становить 334 грн 53 коп., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму.

Таким чином дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Апеляційний суд надає учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Зважаючи на відсутність необхідності виклику сторін для надання пояснень, що зумовлено детальним викладом представником відповідача позиції у відзиві на апеляційну скаргу позивача, де представник відповідача аргументовано виклав доводи щодо безпідставності апеляційної скарги, яка також відповідає його поясненням, викладених у відзиві на позовну заяву, що містяться в матеріалах справи, а також його поясненням в ході розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника ПрАТ «Київстар» - адвоката Ральченка Ю.Г про розгляд апеляційної скарги із повідомленням (викликом) учасників справи.

Тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтями 1, 37 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг, що кореспондує загальному змісту законодавства про захист прав споживачів.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язанні дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, зокрема, виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Статтею 63 Закону України «Про телекомунікації» врегульовано порядок надання та отримання телекомунікаційних послуг. Положеннями цієї статті визначено, що телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Також визначено умови надання зазначених послуг, якими є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; та наявність оплати замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до пункту 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 11 квітня 2012 року №295 (далі - Правила), договір про надання послуг - правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач їх оплачувати.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 грудня 2008 року між ОСОБА_1 (абонент) та ПрАТ «Київстар» (оператор) укладено угоду № 3069092 про надання послуг стільникового мобільного зв`язку стандартів GSM 900 та GSM 1800 (далі - Угода), відповідно до пункту 1.1 якоїза номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 оператор надає абоненту послуги стільникового мобільного зв`язку, а абонент користується вказаними послугами та своєчасно сплачує їх вартість оператору на умовах, визначених в угоді (а.с.26-27, т.1).

Відповідно до пункту 2.5 Угоди, абонент несе відповідальність за неналежне використання та зберігання SIM-картки, PIN, PUK-кодів, мобільного телефонного терміналу, кодів поповнення рахунку (у тому числі зазначених на скетч-картках поповнення рахунку).

Як вбачається із замовлення до Угоди, позивач підтвердив дійсність інформації, що вказана у цьому замовленні та отримав повну і детальну інформацію щодо послуг зв`язку, які надає ПрАТ «Київстар» та згоден з положеннями угоди про надання послуг стільникового мобільного зв`язку стандартів GSM 900/1800 ПрАТ «Київстар» і тарифними планами оператора, про що скріпив свої підписом (а.с.25).

Судом встановлено, що умови надання телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар» (далі - Умови), згоду на які надано позивачем, розроблені та затверджені відповідно до Закону України «Про телекомунікації», пункту 39 Правил та Основих вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29 листопада 2012 року № 624.

Пунктом 2.2.38 Умов передбачено, що абонент має право замовляти додаткові послуги оператора за допомогою системи самообслуговування шляхом звернення до центру обслуговування, ІVR або іншим визначеним оператором способом. Додаткові послуги оператора можуть містити обмеження для абонентів у їх замовленні.

Згідно з пунктом 1.1 Умов, додаткові послуги оператора - послуги оператора, які можуть не входити у відповідний тарифний план та замовляються абонентом окремо у встановленому для відповідної додаткової послуги оператора порядку.

Відповідно до пункту 3 Правил, контент-послуга - це інформаційна, довідкова, замовна, розважальна або інша послуга, в тому числі за кодом послуги 900, що надається операторами телекомунікацій або операторами, провайдерами з використанням телекомунікаційних мереж, технічних засобів телекомунікацій та оплачується, зокрема шляхом списання коштів з особового рахунку абонента, споживачем операторові, провайдерові, до мереж та/або технічних засобів якого підключене кінцеве обладнання абонента.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 жовтня 2015 року між ПрАТ «Київстар (оператор) та ТОВ «Українська мобільна група» (провайдер) були укладені договори №15410, № 15411 , №163564 про надання послуг контенту, а саме, доступу до інтерактивних web і wap порталів, надання послуг з SMS голосувань, послуга з доступу до мультимедійного контенту (окрім контенту еротичного та політичного напрямку) (а.с.125-134, 154-170, 233-244, т.1).

У додатку №1 до договору про надання послуг №163564 08 жовтня 2015 року передбачено, що безпосередній доступ до інтерактивних web і wap порталів, надання послуг з SMS голосувань, послуги з доступу до мультимедійного контенту (окрім контенту еротичного та політичного напрямку) можливий за коротким номером доступу 2261 (а.с. 130, 165, 240, т.1).

Таким чином укладення ПрАТ «Київстар з ТОВ «Українська мобільна група» вказаних вище договорів про надання послуг кореспондується з умовам Угоди, укладеної між сторонами, якою передбачено право абонента замовляти додаткові послуги оператора за допомогою системи самообслуговування шляхом звернення до центру обслуговування, ІVR або іншим визначеним оператором способом.

Крім того, у статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять даних про те, що укладені між ПрАТ «Київстар та ТОВ «Українська мобільна група» вказані вище договори про надання послугу встановленому законом порядку визнані недійсними і таких доказів позивач суду не надав. Тому ці договори в силу ст.204 ЦК України є правомірними.

З таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що надання контент-послуги позивачу здійснювалось ТОВ «Українська мобільна група» безпідставно.

Відповідно до пункту 3 Правил згода споживача - це волевиявлення, виражене споживачем у буд-яких спосіб, у тому числі вчинення дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо).

Згідно з пунктами 4.1.9 - 4.1.9.4 Умов передбачено, що у разі надання контент - послуг оператор зобов`язаний забезпечити до початку її надання повідомлення абонента про найменування такої контент - послуги і тариф на її отримання, а також безоплатне надання абоненту можливості підтвердити згоду на отримання зазначеної контент - послуги чи відмовитися від її отримання; розпочинати надання контент - послуги виключно після повідомлення абонента про її надання в порядку, встановленими цими Умовами та наявності його згоди на отримання контент - послуги; не пропонувати абоненту контент - послугу, яка вимагає обов`язку відмову шляхом вчинення або утримання від вчинення певних дій; інформувати абонента про суму коштів, списану з його особового рахунку безпосередньо після отримання контент - послуги (за наявності технічної можливості відповідних мереж та обладнання).

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 жовтня 2017 року з номера телефону мобільного зв`язку НОМЕР_1 , яким користується позивач, на адресу ПрАТ «Київстар» надійшло смс-повідомлення на короткий номер доступу 2261 про замовлення додатково оплачуваної послуги loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com», вартість якої становить 05 грн 31 коп. у день.

Після вводу з номера телефону позивача на сайті з платним контентом loadboom-ua.com, на телефонний номер позивача надійшло платне смс - повідомлення зі змістом:«Ответьте 94 на это SMS для активации».

На дане повідомлення з номеру телефону позивача було відправлене смс-повідомлення на короткий номер 2261 зі змістом 94.

В подальшому на номер телефону позивача надійшло смс-повідомлення зі змістом: «2017-10-25 12:30:08 НОМЕР_7 Ответное МТ - RID НОМЕР_4 - Статус: Accepted - Входящее 94 - SMS: Проверочный код: НОМЕР_5 », в якому вказаний перевірочний код 532361, введення якого у відповідній формі на сайті loadboom-ua.com підтверджує добровільну згоду абонента на умови надання послуги у вигляді підписки на сайті loadboom-ua.com з платним контентом та є остаточним підтвердженням на її замовлення.

25 жовтня 2017 року позивач був проінформований шляхом надіслання на його номер телефону смс-повідомлення про те, що послуга loadboom-ua.com активна. Код доступу: 054417. Підтримка НОМЕР_6 mob-heb.net. Ціна 5 грн 00 коп. в сутки. Для зупинення послуги відправити «SТОР94» на номер 2261, про замовлення (активацію), початок та порядок зупинення надання послуги у вигляді підписки на сайті з платним контентом Iоаdbооm-uа.соm.

Вказані обставини підтверджуються наданим представником ПрАТ «Київстар» витягом із даних журналів роботи телекомунікаційного обладнання (CDR-файлів), який підписаний начальником відділу систем бізнес-аналізу Департаменту систем бізнес-аналіз бізнес-підрозділу інформаційних технологій технічної дирекції ПрАТ «Київстар» та скріплений печаткою ПрАТ «Київстар», а відтак є належним доказом (а.с.174-183, т.1).

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаний вище витяг із даних журналів роботи телекомунікаційного обладнання (CDR-файлів) був наданий представником відповідача до суду 24 квітня 2019 року за день до першого судового засідання та був сформований виключно відповідачем, не спростовує достовірність даних, які містяться у вказаному витягу, відповідальність за достовірність яких несе відповідач.

Посилання позивача на те, що він не надсилав смс-повідомлення для активації вказаної вище додаткової послуги, про що свідчить надана ним до позовної заяви роздруківка із сайту ПрАТ «Київстар», є необгрунтованими, оскільки з дослідженої судом роздруківки з інформаційної системи «Мій Київстар» за жовтень 2017 року щодо послуг наданих за абонентським номером НОМЕР_1 вбачається, що 25 жовтня 2017 року о 12:30:00 та о 12:31:09 з вказаного номеру були здійснені операції: замовлення /одержання додаткових сервісів та послуг за номером 2261 (а.с.19 на звороті, т.1), що узгоджується з наведеною вище інформацією, яка міститься у витягу із даних журналів роботи телекомунікаційного обладнання (CDR-файлів).

Встановлено, що за зверненням позивача шляхом відправлення 26 грудня 2017 року з його номеру телефону НОМЕР_1 смс-повідомлення на номер 2261 було зупинено надання вказаної вище додаткової послуги.

Установивши наведені вище обставини, які свідчать про те, що з номера телефону позивача було здійснено замовлення оплачуваної послуги loadboom-ua.com - послуга підписки на «доступ до сайту loadboom-ua.com» шляхом вчинення дій, які зафіксовані обладнанням ПрАТ «Київстар», позивач погодився з умовами та вартістю цієї послуги, відправивши смс-повідомлення на короткий номер 2261 та ввівши перевірочний код на сайті Iоаdbооm-uа.соm, отримав замовлену послугу, внаслідок чого відбулось списання грошових коштів з рахунку позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено, що поза його волею відповідач ПрАТ «Київстар» підключив його як користувача до вказаної вище додаткової платної послуги, оскільки без дотримання такого порядку не могло бути прийнято замовлення цієї послуги та її подальше виконання.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ПрАТ «Київстар» на користь позивача грошових коштів у розмірі 334 грн 53 коп. за надання додаткової платної послуги та, відповідно, для задоволення позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав оцінки клопотанню позивача про відсутність підстав для відмови відповідача від надання відповідей на поставлені позивачем питання у позовній заяві та зобов`язання його надати відповідь, є необгрунтованими, оскільки ЦПК України не передбачено повноважень суду щодо зобов`язання відповідача надавати відповіді на поставлені питання позивачем у позовній заяві.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну представника ОСОБА_1 - адвоката Костенко Марини Ігорівнизалишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: