Справа № 428/3381/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренка К.Ю.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції учасників справи, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_2 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, посилаючись на наступне.

Заявник перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належала заявнику та її чоловіку на праві власності. ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер. За час свого життя він отримував пенсію значно вищу за неї, тобто фактично заявник перебувала на утриманні свого чоловіка. Після смерті чоловіка вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою для оформлення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника, проте їй було відмовлено, оскільки надані заявником документи з житлово-експлуатаційної організації м. Голубівка, що засвідчують факт її перебування на утриманні чоловіка, видані на тимчасово окупованій території та є недійсними. Таким чином, з метою оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника заявник звернулася до суду з даною заявою та просить встановити факт її перебування на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_3 .

1.2. В.о. начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надала до суду письмові пояснення по справі, в яких вказала, що ОСОБА_3 до смерті перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та розмір його пенсії за квітень 2015 року становив 4087,71 грн. ОСОБА_2 станом на квітень 2015 року перебувала на обліку в Шевченківському Об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя Запорізької області. На обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області ОСОБА_2 перебуває з 01.08.2019. Таким чином, заявник та її чоловік станом на квітень 2015 року фактично були зареєстровані за різними адресами. Сам по собі факт отримання заявником доходу у меншому розмірі, ніж у її померлого чоловіка, не є підставою для задоволення заяви. Доказів про те, що чоловік заявника надавав їй допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, до суду не надано. Управління заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_2 та просить відмовити у їх задоволенні.

1.3. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи присутня не була, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. У задоволенні клопотання представника заінтересованої особи про перенесення розгляду справи судом було вирішено відмовити, адже наявних у справі матеріалів достатньо для всебічного та об`єктивного вирішення справи. Крім того, у клопотанні про перенесення розгляду справи представник заінтересованої особи не вказала, що вона має намір подати будь-які додаткові докази до суду або заявити клопотання, які стосуються суті справи.

1.4. Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що заявник ОСОБА_2 є її двоюрідною сестрою. Вони знайомі з дитинства, постійно спілкуються, до початку АТО їздили в гості одна до одної, а після початку АТО заявник зареєструвалася в якості внутрішньо переміщеної особи у неї в квартирі. Їй відомо, що ОСОБА_2 була одружена із ОСОБА_3 , вони прожили у шлюбі разом 45 років. Вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , все життя. У ОСОБА_3 пенсія була набагато вищою за пенсію заявника. ОСОБА_2 доглядала ОСОБА_3 до дня його смерті за вищевказаною адресою, у ОСОБА_3 був рак.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно із копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 09.11.1971 Кіровським держбюро РАЦС Ворошиловградської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружились ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 361. Прізвище дружини після одруження - ОСОБА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду згідно з розпорядженням від 04.01.1999 №4485, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Кіровським МВ УМВС України в Луганській області 07.04.1998, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована з 22.01.1999 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Кіровським МВ УМВС України в Луганській області 16.03.1999, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований з 22.01.1999 за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 919- від 08.07.2019, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , перемістилася з тимчасово окупованої території та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

2.2. Відповідно до копії довідки №4077, виданої 28.04.2020 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , знаходився на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області та отримував пенсію за віком працівникам провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії, розмір якої за період з січня 2015 року по квітень 2015 року складав 4087,71 грн. щомісяця.

Згідно довідки, виданої 14.05.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ОСОБА_2 знаходилася на обліку в Шевченківському Об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя Запорізької області та отримувала пенсію за віком, розмір якої за період з січня 2015 року по квітень 2015 року складав 1240,56 грн. щомісяця.

2.3. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 23.04.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Кіровськ Луганської області, Україна, про що зроблено відповідний актовий запис № 443.

Відповідно до копії листа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 2142/02-22 від 24.01.2020 заявнику повідомлено перелік документів, необхідних для переходу на пенсію у зв`язку зі втратою годувальника. Також роз`яснено, що у разі неможливості надати документ про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно з копією акта «Комунального підприємства «Міське житлове управління Кіровської міської ради» № 71 від 19.03.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 07.04.2015 фактично проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з копією довідки «Комунального підприємства «Міське житлове управління Кіровської міської ради» № 326 від 14.02.2020 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 07.04.2015 проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

3. Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

3.2. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, зокрема, в разі смерті пенсіонера незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

3.3. Відповідно до п.п. 9 п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 із змінами та доповненнями, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Згідно із п. 2.11 вищевказаного Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

3.4. Згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

3.5. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Враховуючи вищевикладені письмові докази та показання свідка судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстровану шлюбі з 09.11.1971, разом були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, розмір пенсії померлого ОСОБА_3 в сумі 4087,71 грн. на місяць значно перевищував розмір пенсії ОСОБА_2 в сумі 1240,56 грн. на місяць (до часу смерті ОСОБА_3 у квітні 2015 року), і був основним та постійним джерелом засобів до існування ОСОБА_2 , яка була непрацездатним членом сім`ї у зв`язку із досягненням пенсійного віку.

Вказані обставини свідчать про те, що пенсія ОСОБА_3 була основним та постійним джерелом засобів до існування ОСОБА_2 .

4.2. Суд звертає увагу на те, що заявник отримала від Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області письмове роз`яснення, в якому прямо вказано, що довідки внутрішньо переміщених осіб, акти обстеження матеріально-побутових умов, копії паспортів не є документами, які засвідчують факт перебування на утриманні.

Крім того, зі змісту пояснень Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вбачається, що Управління вважає недоведеним факт перебування заявника на утриманні померлого чоловіка.

Більш того, п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прямо вказує, що у разі неможливості надати документи, які перелічені у ньому, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Вищевказані обставини підтверджують, що встановлення факту перебування заявника на утриманні має юридичне значення для заявника і без встановлення цього факту заявник не зможе реалізувати своє право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Додатково суд звертає увагу на неможливість одержання заявником певних документів (довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою), які посвідчують факт перебування на утриманні, внаслідок проведення антитерористичної операції у місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області та непідконтрольності території вказаного міста органам влади України станом на час розгляду справи. Вказана обставина також підтверджує те, що встановлення факту перебування на утриманні має юридичне значення для заявника.

4.3. Посилання представника заінтересованої особи на те, що заявник та її померлий чоловік були зареєстровані за різними адресами у зв`язку із реєстрацією заявника в якості внутрішньо переміщеної особи і це свідчить про не доведення факту перебування на утриманні, суд вважає необґрунтованими.

По-перше, згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік не проживають спільно.

По-друге, заявник та її померлий чоловік не втратили зареєстрованого місця проживання в місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області після взяття на облік заявника в якості внутрішньо переміщеної особи. Вони залишалися зареєстрованими у місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області та мають вважатися такими, що проживали разом. Крім того, факт проживання заявника та її померлого чоловіка саме в місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області підтверджується відмітками у домовій книзі, показаннями свідка, копіями акту та довідки про проживання, а також тим, що чоловік заявника помер у місті Голубівка (Кіровськ) Луганської області.

Оцінюючи зміст та допустимість вищевказаної довідки та акту суд враховує, що стосовно непідконтрольних певній державі територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Отже, зміст вищевказаної довідки та акту береться судом до уваги та оцінюється в якості допустимих письмових доказів.

4.4. Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 постійно проживала зі своїм чоловіком та перебувала на його утриманні, у зв`язку із чим її заява про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає частковому задоволенню. Окреме вказівка в резолютивній частині цього рішення на факт проживання заявника із чоловіком не є необхідною, адже достатнім та ефективним способом захисту прав заявника в даному випадку згідно і п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є встановлення факту перебування на утриманні.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України суд вважає, що судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області - задовольнити частково.

Встановити факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання в якості внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 ) на утриманні її чоловіка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до ІНФОРМАЦІЯ_5 включно.

Відмовити у задоволенні іншої частини заявлених вимог.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Д.Б. Баронін