Дата документу 15.10.2020 Справа № 2-649/10
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2-649/10Головуючий у 1-й інстанції Світлицька В.М.
Пр. № 22-ц/807/3118/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Кримської О.М.,

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в режимі відеоконференції ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії, бездіяльність старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Власенко Олександра Вікторовича та бездіяльність начальника Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Овсюк Олени Андріївни, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою (а.с. 1-7), яку в подальшому уточнив (а.с. 22-27) та в якій просив:

- визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Власенко О.В. щодо ненадсилання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 33145003, щодо ненадання ОСОБА_1 строку на добровільне виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні № 33145003;

- визнати неправомірною дію старшого державного виконавця Власенко О.В. щодо накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , ВП № 33145003;

- визнати неправомірною бездіяльність щодо ненадсилання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 46621788, щодо ненадання строку на добровільне виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні № 46621788;

- визнати неправомірною дію щодо накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 , ВП № 46621788;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо нескасування обтяження: 9163391 та обтяження № 13458291;

- зобов`язати Соборний ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати обтяження: № 9163391 та № 13458291.

В обґрунтування скарги боржник зазначав, що Жовтневий районний суд м. Запоріжжя прийняв заочне рішення від 26.01.2010 р. справа № 2-649/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вирішено стягнути солідарно з відповідачів 2055737,81 грн. та судові витрати. Постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано в частині нього вищевказане заочне рішення. 20.05.2020 р. скаржнику стало відомо, що у відношенні нього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно маються обтяження: № 9163391 та № 13458291. ОСОБА_1 не було відомо про вказані обтяження, підстави їх виникнення, постанови про відкриття виконавчих проваджень та постанов про арешти майна боржника та оголошення заборони на його відчуження він не отримував. 21.05.2020 р. поштою скаржник відправив на ім`я заінтересованої особи відповідну заяву про скасування вищевказаних обтяжень, відповідь за наслідками заяви не отримав, обтяження не скасовано.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї скарги визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_4 (а.с. 17).

Ухвалою суду першої інстанції відкрито провадження за вищезазначеною скаргою (а.с. 30).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2020 року (а.с. 66-67) в задоволенні скарги ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 72-80) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та прийняти постанову , якою задовольнити у повному обсязі скаргу ОСОБА_1 .

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 82).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 24 вересня 2020 року (а.с. 83), дану справу призначено до апеляційного розгляду (ас. 85).

Учасники цієї справи своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом не скористались.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із перебуванням у тривалій відпустці останньої (а.с. 105-106).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 107) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 (а.с. 93-95, 97-102).

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із перебуванням у тривалій відпустці останньої (а.с. 110-111).

У судове засідання 15 жовтня 2020 року належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду цієї справи (а.с. 96, 109), у тому числі боржник через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, окрім в режимі відеоконференції представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю в режимі відеоконференції представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с.78).

Відводів цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення в режимі відеоконференції представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1, 3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги боржника у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 81, 258-261, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» та виходив із такого.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 212365998 від 12.06.2020 р., на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № ВП 33145003 від 28.12.2012 р. Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ та постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № ВП 46621788 від 23.02.2015 р. Жовтневим ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 8).

В матеріалах справи міститься копія постанови Запорізького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року (а.с. 10-13), якою заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2010 року в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2055737,81 грн., судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи 120,00 грн. скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

21.05.2020 року скаржник звернувся до Соборного відділу ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про скасування обтяжень нерухомого майна боржника (а.с.14-16).

27.07.2020 року начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мушкіну Є. надано відповідь, в якій зазначено, що згідно з інформацією, наданою Соборним ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), встановлено, що у відділі ДВС з 21.06.2012 по 25.10.2013 перебувало виконавче провадження №33145003, з примусового виконання виконавчого листа № 2-649/2010 від 07.05.2012, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 2055737,81 грн. Виконавче провадження закінчено 25.10.2013 відповідно до ч. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час прийняття рішення), у зв`язку з тим, що боржник працює на території Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Надати більш детальну інформацію по виконавчому провадженню відділ ДВС немає можливості, оскільки архівні документи, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, знищені, у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Також, у відділі ДВС з 23.02.2015 по 08.04.2015 перебувало виконавче провадження № 46621788, з примусового виконання виконавчого листа № 2-649/2010 від 07.05.2012 р., виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» судового збору та витрат у розмірі 1700,00 грн. та 120,00 грн. Виконавче провадження закінчено 08.04.2015 відповідно до ч. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час прийняття рішення), у зв`язку з тим, що боржник працює на території Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві. Надати більш детальну інформацію по виконавчому провадженню відділ ДВС немає можливості, оскільки архівні документи, відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5, знищені, у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с. 58-59).

Згідно з листом Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 11.08.2020 року № 64610/17-45-34, перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено, що виконавчих листів по справі № 2-649/10 станом на 10.08.2020 р. на виконанні у Соборному ВДВС не перебуває (а.с. 62-63).

Зважаючи на знищення матеріалів виконавчого провадження, суд позбавлений можливості дослідити обставини та дати належну правову оцінку діям державного виконавця щодо не надсилання постанов про відкриття виконавчих проваджень, ненадання строку на добровільне виконання виконавчого документу у виконавчих провадженнях № 33145003 та № 46621788 та при прийнятті ним рішення про обтяження майна боржника, наявності чи відсутності підстав для його застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв під час здійснення виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв під час здійснення виконавчих дій, передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаний з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, закон визначав, що у разі закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби арешт, накладений на майно боржника, не знімається.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, що дії державного виконавця узгоджувалися з вимогами законодавства та вчинені ним у межах повноважень.

Ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на день розгляду скарги) передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У ч. 2 цієї статті визначено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Вбачається, що законом передбачена процедура зняття арешту з майна в судовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом про зняття арешту з майна.

Крім того, матеріали виконавчих проваджень № 33145003 та № 46621788 знищені за закінченням терміну їх зберігання.

За таких обставин, також відсутні ознаки неправомірності щодо бездіяльності начальника Соборного ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши надані докази, суд першої інстанції вважав, що в задоволенні скарги боржника у цій справі слід відмовити.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року (а.с. 10-13) заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2010 року в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2055737,81 грн., судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи 120,00 грн. скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Виконавчий лист № 2-649/2020 від 07.05.2012 року відносно ОСОБА_1 , який був предметом примусового виконання у вищезазначених виконавчих провадженнях № 33145003 та № 46621788 Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, видавався саме на виконання вищезазначеного заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2010 року, яке на сьогодні скасовано (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).

21 травня 2020 року боржник ОСОБА_1 відправив поштою на адресу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву про скасування вищевказаних обтяжень (а.с. 14-15), відповідь за наслідками цієї заяви боржник ОСОБА_1 не отримав, обтяження не скасовані, тому боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою в порядку розділу VІІ ЦПК України ст. ст. 447-453 ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» у цій справі.

Саме скарга боржника ОСОБА_1 в порядку розділу VІІ ЦПК України ст. ст. 447-453 ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» на бездіяльність державного виконавця (виконавчої служби) щодо нескасування обтяжень на майно цього боржника у виконавчому провадженні у зв`язку із скасуванням судового рішення, яке виконувалось у примусовому порядку, а не позов останнього в порядку позовного провадження про звільнення майна з-під арешту, як помилково вважав суд першої інстанції у цій справі, є належним способом захисту прав боржника ОСОБА_1 при вищевикладених обставинах у цій справі.

Оскільки, у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що в разі якщо опис та арешт майна проводиться державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

У зв`язку із цим, боржник не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання, а саме: оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Знищення державною виконавчою службою матеріалів виконавчого провадження у зв`язку із закінченням терміну зберігання з примусового виконання виконавчого листа №2-649/2010 від 07.05.2012, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості у розмірі 2055737,81 грн., на виконання заочного рішення суду рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 29010 року у справі ЄУН 2-649/10, яке скасовано постановою Запорізького апеляційного суду від 01 квітня 2020 року(а.с. 10-13), яка набрала законної сили 01 квітня 2002 року та є чинною (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), не може бути підставою для відмови у задоволенні скарги боржника у цій справі в частині визнання неправомірною бездіяльності начальника Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо нескасування обтяжень: 9163391 та обтяження № 13458291 та зобов`язання Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати обтяження: № 9163391 та №13458291.

Оскільки, вказані втрачені (через знищення зв`язку із закінченням терміну зберігання) виконавчі провадження можуть бути відновлені в установленому законом порядку з метою вирішення питання про скасування вищезазначених обтяжень: №9163391 та №13458291.

В іншій частині вимоги скарги боржника ОСОБА_1 у цій справі не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Оскільки, доводи ОСОБА_1 про бездіяльність старшого державного виконавця Власенко О.В. щодо ненадсилання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 33145003 та, відповідно, ненадання ОСОБА_1 строку на добровільне виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні № 33145003, а також бездіяльність щодо ненадсилання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження №46621788 та, відповідно, ненадання строку на добровільне виконання виконавчого документу у виконавчому провадженні № 46621788, ґрунтуються у цій справі на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Крім того, дії державних виконавців з накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях ВП № 33145003 28.12.2012 року та ВП № 46621788 23.02.2015 року (виконавчий лист № 2-649/2010 від 07.05.2012 року пред`являвся стягувачем до примусового виконання декілька разів) в порядку примусового виконання вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції від 26.01.2020 року в частині поручителя ОСОБА_1 , тобто ще до скасування 01.04.2020 року апеляційним судом вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції в частині поручителя ОСОБА_1 , були правомірними.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а вищезазначена ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо їх законності і обґрунтованості, постановлена з порушенням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити частково, ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2020 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, визнати неправомірною бездіяльність начальника Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо нескасування обтяження: 9163391 та обтяження № 13458291; зобов`язати Соборний ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати обтяження: № 9163391 та №13458291; в іншій частині скарги відмовити.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2020 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Соборного ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо нескасування обтяження: 9163391 та обтяження № 13458291.

Зобов`язати Соборний ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) скасувати обтяження: № 9163391 та №13458291.

В іншій частині скарги відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 19.10.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Кримська О.М.