Номер провадження: 22-ц/813/3223/20
Номер справи місцевого суду: 520/9949/16-ц
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Огренич І.В. 08 вересня 2016 року у м. Одеса,

встановила:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 3-5).

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову (а.с. 46).

Вимоги заяви ОСОБА_2 обґрунтував тим, що з постанови Суворовського районного суду м. Одеси вбачається, що відповідач ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, джерела його доходів невідомі та, у випадку задоволення позову, здійснювати стягнення з прибутку буде неможливим, а тому, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2016 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено частково. Накладено арешт на 1/4 частину кв. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , до розгляду справи по суті. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено (50-51).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 54 000,00 грн. (а.с. 73-74).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що 1/4 частина квартири, на яку був накладений арешт, 20 серпня 2016 роу була подарована ОСОБА_1 , тобто, оскаржувана ухвала обмежує права третіх осіб; ОСОБА_3 відносин із ОСОБА_3 не підтримує, і останній про існування цівільної справи та наявність обтяження апелянта не повідомляв (а.с. 87-93).

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16 березня 2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).

Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року зі змінами «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішенні питання про забезпечення позову, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку із чим наклав арешт на 1/4 частину кв. АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , до розгляду справи по суті.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент постановлення оскаржуваного судового рішення - 08 вересня 2016 року, 1/4 частина кв. АДРЕСА_1 не належала на праві власності ОСОБА_3 . Згідно договору дарування від 20 серпня 2016 року реєстр.№684, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Бичіхіною О.Ю., ОСОБА_3 подарував вказану частину нерухомого майна апелянту ОСОБА_1 (а.с. 105-106). Вказане також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 103-104).

Таким чином, судом першої інстанції не було належним чином первірено, хто є власником частини нерухомого майна, на яке суд наклав арешт, що призвело до порушення законних прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі у справі - апелянта ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції вважає, що права ОСОБА_1 , як власника 1/4 частини квартири, на яку був накладений арешт, на дату постановлення ухвали про забезпечення позову були порушені, а тому підлягають захисту в судовому порядку.

Колегія суддів зауважує, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Колегія суддів вважає, що за вказаних обставин, суд першої інстанції при вирішенні заяви про забезпечення позову не дотримався вимог закону, оскільки суд, з метою попередження можливого порушення прав третіх осіб, мав можливість перевірити інформацію про власника нерухомого майна, на яке суд наклав арешт.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову у справі, у зв`язку із чим ухвала Київського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2016 рокупідлягає скасуванню .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2016 року про забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 29 травня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе