Справа №938/402/20
Провадження № 2/938/188/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в спрощеному позовному провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та залишення позивачу прізвища « ОСОБА_1 », -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та залишення позивачу прізвища « ОСОБА_1 ».

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за час перебування у шлюбі відповідач вчиняв фізичне насильство над нею, проте до правоохоронних органів з цього приводу вона не зверталася, також безпідставно звинувачував її у подружній зраді, протягом останніх півроку з відповідачем не проживають разом, між ними припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини, життя, яке б грунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги, у них нмає. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 .

25.08.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 15.09.2020 року, встановивши відповідачу 15-денний строк для подання до суду відзиву на дану позовну заяву.

Відповідач 15.09.2020 року в судовезасідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зокрема, судову повістку про виклик до суду на 15.09.2020 року він отримав 01.09.2020 року (а.с.17,19).

10.09.2020 року до Верховинського районного суду через Укрпошту поступила заява від відповідача про відкладення розгляду цієї справи на грудень, в якій просить надати час на примирення (а.с.20).

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вимоги ст. 275 ЦПК України та клопотання відповідача, суд відклав розгляд цієї справи на 06.10.2020 року.

Відповідач 06.10.2020 року в судовезасідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зокрема, судову повістку про виклик до суду на 06.10.2020 року він отримав 23.09.2020 року (а.с. 27, 34).

Враховуючи неявку відповідача 06.10.2020 року, суд відклав розгляд цієї справи на 22.10.2020 року.

Відповідач 22.10.2020 року в судове засідання не з`явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України його викликано до Верховинського районного суду на 22.10.2020 року (а.с.33,35), а також йому відправлено судову повістку про виклик до суду на 22.10. 2020 року (а.с.32).

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідачем у строк, встановлений судом, не подано відзив на позов.

Будучи допитаною в якості свідка, позивач вказала, що примирення з відповідачем неможливе, оскільки життя з ним після народження дитини стало нестерпним: він неодноразово піднімав не неї руку через ревнощі (за період з червня 2019 року по лютий 2020 року бив її близько 5-6 разів). Спільно не проживають з лютого 2020 року. Вважає, що із-за такої поведінки вона немає любові та поваги до чоловіка, тому примирення є неможливим і наполягає на розірванні шлюбу.

Заслухавши пояснення позивача у якості свідка, дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову.

Зокрема, право на звернення до суду закріплено у Конституції України, відповідно до ст. 124 якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно з вимогами ст. ст. 77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу сімейних відносин щодо припинення шлюбу.

Встановлено, що сторони уклали шлюб 21 липня 2018 року у виконавчому комітеті Красноїльської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №4 (а.с.5).

У шлюбі сторін народилася дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10)

Згідно з ст. 112 Сімейного Кодексу (далі - СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК ).

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11 роз`яснив, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановив суд, стосунки між сторонами припинено, оскільки вони проживають окремо.

Встановлено, що причинами розладу подружніх відносин є те, що із-за частих скандалів та побоїв, які вчиняв відповідач, позивач втратила почуття любові, поваги до нього. І подальше проживання з відповідачем, який не змінив своєї поведінки, неодмінно викличе психологічні стреси, від яких необхідно вберегти не тільки позивача, яка потребує спокою, але й малолітню дитину.

Відповідач, заперечуючи щодо розірвання шлюбу, не подав суду доказів того, що їхня сім`я не розпалася і збереження шлюбу є можливим. Його заяву про надання часу на примирення суд розцінює, як відтермінування розірвання шлюбу, оскільки він не взмозі змінити ситуацію, яка склалася у стосунках з позивачем, доводи якої були переконливими про те, що сім`ю зберегти неможливо.

Окрім того, встановлено, що справа перебуває на розгляді в суді з 25 серпня 2020 року, а сторони не проживають разом з лютого 2020 року, відповідач не змінив своєї поведінки та не вжив жодного кроку протягом цього періоду щодо примирення з метою збереження шлюбу.

Так, згідно з ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно в процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може зупинити розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців (ч.7 ст.240 ЦПК України).

Із системного правового аналізу зазначених вище наведених правових норм слідує, що небажання збереження шлюбу не потребує доведенню відповідними доказами, оскільки це є правом особи припинити шлюбні відносини, а суд, розглядаючи такий спір, повинен лише встановити фактичні взаємини подружжя, причини подання позову, наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя, і за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, ухвалити рішення про розірвання шлюбу.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

До того ж, здійснення процедури примирення виявляється можливим за наявності бажання до цього обох сторін, які прикладають зусилля до збереження шлюбу.

Проте, як свідчать матеріали справи, позивач категорично не згодна на примирення, не бажає спілкуватися з відповідачем через побоювання застосування до неї фізичного та психологічного насилля, як основну причину розірвання шлюбу між ними, вказує, що шлюбні стосунки з відповідачем не підтримує, спільно не проживають, шлюб існує формально і суперечить її інтересам та інтересам дитини, чим висловила своє небажання зберегти цей шлюб.

Слід зазначити, що незгода відповідача з розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові ОСОБА_1 , оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, і не може бути примушений до їх збереження.

З`ясувавши фактичні обставини справи, причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач категорично відмовляється перебувати в шлюбі з відповідачем, отже, подальше її перебування у цьому шлюбі суперечило б її інтересам, інтересам їх малолітньої дитини, сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому за бажанням позивача суд залишає позивачу її шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України: у разі задоволення позову на відповідача покладаються витрати, пов'язані з розглядом справи, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 840.80 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст.258-259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 21.07.2018 року у виконавчому комітеті Красноїльської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №4, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

ОСОБА_3 - реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 , с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області.

Суддя Чекан Н.М.