233 № 233/7920/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
23 березня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінова О.С.
за участю секретаря Аллік Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Броварської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -
19 листопада 2019 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. Позивачка обґрунтовувала свої вимоги тим, що вони з відповідачем з 05 липня 2013 року перебували у шлюбних відносинах, від спільного проживання мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб з відповідачем було розірвано рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області № 2/264/1690/2016 від 17 червня 2016 року. 17 червня 2016 року рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей на користь позивача. Після розірвання шлюбу сторони усно домовились щодо місця проживання дітей разом з матір`ю. У позивача в зв`язку зі зміною місця проживання виникла необхідність зняти дитину ОСОБА_4 з реєстрації за попереднім місцем реєстрації, проте їй було в цьому відмовлено через відсутність на це згоди батька дитини. В зв`язку з тим, що позивачу невідоме місце перебування відповідача, зв`язок з ним відсутній, вона просить суд визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала заяву у якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.34).
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи служба у справах дітей Броварської міської ради в судове засідання не з`явився, надав акт обстеження умов проживання (а.с.56) та висновок органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області (а.с.70-72).
З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Старо-Кримської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області (а.с.12).
Від спільного проживання мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (повторним) серії НОМЕР_2 , виданим Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.14), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим виконкомом Старо-Кримської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області (а.с.13).
Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області № 264/3361/16-ц від 17 червня 2016 року, яке набрало законної сили 14 липня 2016 року (а.с.15).
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області № 264/3362/16-ц від 17 червня 2016 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи утримання з 31 травня 2016 року (а.с.16).

За інформацією управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 02-13.07.-1410 від 13 листопада 2019 року про реєстрацію місця проживання матері/батька/опікуна (піклувальника) з дитиною (дітьми) разом із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована її дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

14 листопада 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття з реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з адреси: АДРЕСА_1 , у зв`язку з вибуттям за адресою: АДРЕСА_2 , відмовлено через відсутність згоди батька дитини (а.с.17).

25 грудня 2019 року ОСОБА_1 було укладено із ОСОБА_5 договір оренди житлового приміщення строком на три роки на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.49-50).

Актом обстеження умов проживання ОСОБА_4 № 58 від 11 лютого 2020 року, складеного комісією відділу опіки (піклування) та сімейних форм виховання служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено, що умови проживання задовільні, квартира мебльована, наявна побутова техніка, підключені системи електро- та водопостачання, в помешканні прибрано, борги за комунальні послуги відсутні, технічний стан помешкання задовільний, для дитини виділено окреме дитяче ліжко, дитина забезпечена одягом та іграшками, необхідними продуктами харчування наявний куточок для ігор (а.с.56).

10 березня 2020 року органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області складено висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.70-72).

Відповідно до вимог ст.ст.151, 153 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, залучати до виховання інших осіб, обирати форми і методи виховання дитини, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, а також мають право на спілкування з дитиною.

Згідно зі ст.157 СК України, той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до п.1 ст.9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснено у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

У п.6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Частиною 2 ст.155 СК України закріплено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч.7, ч.8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 4 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Позивач ОСОБА_1 має постійне місце проживання, створює умови для проживання, виховання та розвитку сина, що відповідає його інтересам. Відповідач на виклики до суду не з`явився та не довів наявність виняткових обставин для визначення місця проживання сина з ним.

Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує право на свободу пересування і вільного вибору місця проживання, що передбачено нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і з урахуванням положень ст.29 ЦК України, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не позбавляє права відповідача по справі спілкуватися з дитиною і не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останнього з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно неї та участі у його вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі, встановленому на дату звернення з позовною заявою до суду 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 8, 19, 141, 206, 264-265, 280-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Броварської міської ради, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Костянтинівський міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя