Житомирський апеляційний суд
Категорія 18 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г.

у цивільній справі №295/15899/19 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майдан перемоги, 7» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майдан перемоги, 7» звернулося до суду з позовом. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 5380,50 грн. та понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 27.05.2016 року власниками квартир будинку по АДРЕСА_1 було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « АДРЕСА_1 ». Відповідач є власником квартир АДРЕСА_2 і ІНФОРМАЦІЯ_1 в цьому будинку. На утримання будинку та прибудинкової території членам ОСББ нараховуються внески. Однак вказані внески відповідачем не сплачуються з 31.10.2016 року по 01.10.2019 року, у зв`язку з чим за нею рахується заборгованість у загальному розмірі 5380,50 грн. Позивач вказував, що 10.08.2019 року він направляв відповідачу досудове попередження з проханням сплатити заборгованість, проте відповіді на своє звернення не отримав.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 03 червня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майдан перемоги, 7» заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території у сумі 5 380,50 грн.

Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майдан перемоги, 7» 1 921,00 грн. відшкодування суми сплаченого судового збору.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що вона не відмовляється сплачувати кошти на утримання будинку та прибудинкової території. Проте бажає скористатися своїм правом виконувати роботи в ОСББ для утримання спільного майна співвласників в рахунок заборгованості та повідомляла позивача, що може виконувати роботу бухгалтера і аудитора. А тому, на думку апелянта, правовідносини в даній справі мають інше правове регулювання.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.1. статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майдан Перемоги 7» об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Метою створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Майдан Перемоги 7» відповідно до п.2.1. статуту є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутом.

Відповідно до п.5.2 статуту співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно сплачувати внески і платежі та дотримуватись правил користування житловими приміщеннями.

З наданої копії акту звіряння розрахунків за період з 01.10.2016 року по 01.10.2019 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість у розмірі 5380,50 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з відповідачки зазначену заборгованість.

При цьому судом враховано, що правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Виходячи з положень ч.1 ст.17, ст.20, ч.ч.6,7,8 ст.22, ч.4 ст.23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.

Частиною 2 ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Частиною 3 ст.12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно законодавства та статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів.

Статтею 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст.162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається зі змісту ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 цього Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.6 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі.

На підставі аналізу вищезазначених норм суд першої інстанції зробив правильний висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 285/4671/15-ц від 14.01.2019 року.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Оскільки правильність нарахування заборгованості відповідачем не спростована,в добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачена, тому вимоги позивача підлягали задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності повноважень у голови ОСББ на звернення до суду з цим позовом спростовуються положеннями п.16 Статуту ОСББ.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 03 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: