Справа № 459/876/20
Провадження № 2/459/747/2020
У Х В А Л А

про забезпечення позову

02 червня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: судді Грабовського В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

20.03.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачів кошти згідно розписки від 25.08.2019 року у розмірі 4900 доларів США, 600 Євро, 47000 грн.

29.05.2020 року позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій з метою забезпечення позовупросить накласти арешт на все майно, що належить відповідачам у межах суми 182 954, 09 грн., заборонити відповідачам вчиняти будь які дії із належним їм майном до набрання рішенням законної сили.

На обґрунтування заяви зазначив, що відповідачі 26.05.2020 року прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , до складу якої, крім рухомого майна, увійшло нерухоме майно. Відповідачі повідомили, що мають намір відчужити майно, яке вони успадкували після смерті ОСОБА_4 та не повернуть йому заборгованість.

З`ясувавши обставини розглядуваного питання, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст. 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що між сторонами існує спір, предметом якого є стягнення заборгованості у розмірі 196 582 грн. (4900 доларів США (за курсом НБУ станом на 29.05.2020 року становить 131810 грн.), 600 Євро (за курсом НБУ станом на 29.05.2020 року становить 17772 грн.), 47000 грн.), побоювання позивача щодо відчуження майна за рахунок якого можливе погашення заборгованості, існує реальна загроза істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на все майно, що належить відповідачам у межах суми 182 954, 09 грн., що менше ніж сума заборгованості відповідно до курсу НБУ станом на 29.05.2020 року (196 582 грн.), до набрання рішенням законної сили.

Оскільки заявником не доведено необхідності забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь які дії з майном, у задоволенні вимог заяви у цій частині слід відмовити.

Отже, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Підстави для зустрічного забезпечення позову відсутні.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 154, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заявузадовольнити частково.

Накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у межах суми 182 954, 09 грн. до набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала виконується негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до закінчення строку карантину.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено 02.06.2020 року.

Суддя: В. В. Грабовський