Справа № 462/2038/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Тимощук І.І.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Рибака М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визначення способів участі батька у вихованні дітей та усуненні перешкод у спілкуванні ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити способи його участі у спілкуванні та вихованні з дітьми, а ОСОБА_2 не створювати йому перешкоди у вільному спілкуванні з ними, стягнути з відповідача судові витрати. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.02.2008 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який 04.10.2011 року був розірваний рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі за №2-2800/11. Під час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через постійні суперечки їхні відносини не склалися і вони почали жити окремо, діти залишилися проживати з матір`ю. Фактично, з цього моменту, почалися непорозуміння з відповідачем щодо його участі у вихованні та побачень з дітьми. Всі його намагання цивілізованим, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів та не сприйняттям відповідачем будь-яких компромісів. Відповідач цілеспрямовано перешкоджає позивачу у побаченнях та спілкуванні з дітьми, штучно створює умови, що не дозволять вільному спілкуванню та вихованню власних дітей. Це проявляється у не бажанні надавати змоги батьку систематично бачитися з неповнолітніми дітьми, проведенні спільного відпочинку під час відпустки та святкових днів. 17.01.2020 року позивачем була подана заява до Залізничного районного управління "Служба у справах дітей" департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визначення способу участі та вихованні дітей. Не зважаючи на те, що рішення "Служби у справах дітей" було прийняте без врахування жодної з вимог позивача та побажань, він належним чином виконував таке. Однак, ОСОБА_2 уже на другий тиждень перебування дітей з батьком почала чинити умисні перешкоди йому у спілкуванні з ними. Позивач просить позов задовольнити та визначити наступний графік побачень з дітьми: кожного парного тижня у п`ятницю, суботу та неділю, щомісяця, з 18 год. 00 хв. п`ятниці до 20 год. 00 хв. неділі (а в період шкільного навчання - з 18 год. 00 хв. п`ятниці до 09 год. 00 хв. понеділка, приводячи дітей до школи) - діти проживають з батьком;

-кожного парного року в період осінніх та весняних шкільних канікул з 18 год. 00 хв. дня, що є останнім навчальним днем перед початком шкільних канікул, до 18 год. 00 хв. останнього дня канікул з можливістю проживання на території батька, відвідування інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері;

-кожного непарного року в період зимових канікул, в тому числі для спільного святкування разом з дітьми Нового року та Різдва Христового, з 18 год. 00 хв. дня, що є останнім навчальним днем перед початком шкільних зимових канікул в парному році до 18 год. 00 хв. останнього дня зимових канікул в непарному році з можливістю проживання на території батька, відвідування інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері;

-щороку для святкування разом з дітьми Великодня з 10 год. 00 хв. суботи, що передує офіційному дню святкування Великодня, до 18 год. 00 хв. понеділка, що слідує за днем святкування з можливістю проживання на території батька, відвідування інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері;

-кожного непарного року для святкування разом з дітьми Міжнародного жіночого дня з 18 год. 00 хв. кожного 07 березня до 18 год. 00 хв. кожного 08 березня з можливістю проживання на території батька, відвідування інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері;

-кожного непарного року для святкування разом з дитиною травневих свят з 18 год. 00 хв. кожного 30 квітня до 18 год. 00 хв. кожного 09 травня з можливістю проживання на території батька, відвідування інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері;

-щороку для святкування разом з дитиною власного Дня народження з 18 год. 00 хв. кожного 27 лютого до 21 год. 00 хв. кожного 28 лютого з можливістю проживання на території батька, відвідування інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері;

-щороку для святкування разом з дітьми дня народження їх бабці ОСОБА_6 з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. кожного 08 травня з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька, інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері;

-щороку, для святкування Дня народження сина ОСОБА_4 з 10 год. 00 хв до 18 год. 00 хв кожного 25 липня з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька, інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері;

-щороку, для святкування Дня народження доньки ОСОБА_7 з 10 год. 00 хв до 18 год. 00 хв кожного 28 квітня з можливістю відвідування дітьми місця проживання батька, інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері;

-щороку, проведення спільного відпочинку з дітьми у літній період, без присутності матері, як на території України, так і за її межами , а саме:

-10 календарних днів у другій половині червня місяця (або згідно іншого графіка відпустки у літній період, якщо буде такий встановлено роботодавцем);

-14 календарних днів у другій половині серпня місяця (або згідно іншого графіка відпустки у літній період, якщо буде такий встановлено роботодавцем).

25.06.2020 року відповідач подала відзив на позовну заяву в якій зазначила, що вона з позивачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011 року. Вона з позивачем мають двох дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначає, що вона ніколи не чинила перешкод позивачу у зустрічах з дітьми, жодних доказів про протилежне позивачем не надано. Вважає запропонований позивачем спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дітей не у повній мірі відповідає інтересам дітей, порушує звичайні для дітей умови життя, їх розпорядок, навчання в школі. Повністю заперечую проти запропонованого позивачем графіку батька у спілкуванні та вихованні дітей та пропонує наступний графік:

- кожної другої та четвертої суботи, неділі тижня, щомісяця з 10.00 год. суботи по 13.00 годину неділі діти перебувають за місцем фактичного проживання позивача, без обмежень місця прогулянок, з можливістю відвідування бабусі, враховуючи, що діти повинні провести санітарно- гігієнічні процедури та підготувати уроки на понеділок, при умові що діти здорові;

- кожен день народження наших дітей проводити з мамою- відповідачкою, а батько може приймати участь в святкуванні, як матеріальну так і фізичну, враховуючи, що діти бажають святкувати свої дні народження в спеціальних розважальних центрах;

- першу половину шкільних канікул ( осінніх, зимових, весняних) діти перебувають за місцем проживання позивача, для відпочинку та оздоровлення дітей на території України, за бажанням дітей, а другу половину шкільних канікул за місцем проживання відповідачки, враховуючи, що відповідачка готує їх до відвідування школи після канікул;

- щодо проведення спільного відпочинку з дітьми у літній період, я вважаю за доцільне визначити 7 календарних днів;

- решта запропонованих святкових та релігійних днів діти будуть перебувати з мамою, а за попередньою домовленістю батьків, батько може взяти дітей на коротку прогулянку в парку чи місто за бажанням дітей, без обмежень пересування;

- що стосується дня народження позивача ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_6 також за попередньою домовленість між батьками, батько може взяти дітей на пару годин для того щоб діти привітали батька або бабусю.

06.07.2020 року позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що твердження відповідачки не відповідає дійсності. Відповідач цілеспрямовано вводить суд в оману та надає недостовірні дані. Адже, якщо б відповідач не створював перешкод у спілкуванні та побаченнях батьку з дітьми, то б жодних звернень до Органу опіки та піклування, а в подальшому і до суду не було. Вважає, що запропонований ним графік побачень в повній мірі враховує інтереси та побажання дітей.

В судовому засіданні позивач дав пояснення аналогічно наведеним в позовній заяві, просить позов задовольнити. Додатково зазначив, що частково погоджується із запропонованим відповідачкою графіком побачень з дітьми у вихідні дні.

В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили, так як не погоджуються із запропонованим позивачем графіком побачень.

Представник третьої особи підтримав розпорядження видане Залізничною районною адміністрацією ЛМР від 29.01.2020 року №54, вирішення спору покладає на розгляд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом встановлено, що позивач та відповідач з 02.02.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 04.10.2011 рішенням Залізничного районного суду м. Львова року був розірваний /а.с. 14/.

Під час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 10, 11/.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, діти проживають з позивачкою, що також підтверджується актом ОСББ «Калина 9» від 24.06.2020 р. №51 /а.с. 73/.

За заявою позивача, 29.01.2020 року ЗРА ЛМР було видане розпорядження №54 про встановлення ОСОБА_1 порядку участі у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_8 . Згідно даного розпорядження позивачу встановлено наступний графік: перший, третій та п`ятий тиждень місяця діти мають проживати з батьком ОСОБА_1 /а.с. 15/. Такий графік сторонами не виконується.

Судом також встановлено, позивач цікавиться дітьми, має бажання спілкуватись із ними та брати участь у їх вихованні. Останньому не вдалось добровільно визначити із відповідачкою спосіб його участі у вихованні їхніх спільних дітей, оскільки відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні із дітьми. Заперечення відповідачки у тій частині, що вона не чинить жодних перешкод позивачу для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд до уваги прийняти не може, так як вони нічим не підтверджені та спростовуються зверненнями позивача в ЗРА ЛМР /а.с. 42/.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції).

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частини другої статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення правовідношення; зміна правовідношення.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 158 СК України).

В силу ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Рівність прав батьків щодо дитини закріплена у нормі ст.141 Сімейного Кодексу України, де також зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім цього, відповідно до ст.ст. 150-153 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно із ч.2, 3 ст.157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як вбачається зі змісту ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до змісту ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відсутність в дитини спілкування із батьком може негативно вплинути на розвиток та формування дитини як особистості, яка не має повноцінного спілкування з обома батьками, у неї може сформуватися негативне, викривлене ставлення до іншого з батьків, як особи, негативне ставлення до інших членів родини іншого з батьків, тощо.

Установивши, що в добровільному порядку сторони не досягли згоди щодо визначення порядку спілкування батька із дітьми, у тому числі за наслідком звернення батька до органу опіки та піклування відповідно до статті 158 СК України, урахувавши встановлені у цій справі конкретні обставини, інтереси дітей, а також інтереси сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову про визначення способу участі позивача, який проживає окремо від дітей, у їх вихованні.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що участь позивача у вихованні своїх неповнолітніх дітей є доцільним. Обмежень, які могли би перешкоджати їх спілкуванню, суд не знаходить.

Однак, виходячи з інтересів дітей та умов їх нормального виховання і навчання, а також згоду позивача на цей графік, суд вважає, що доцільним буде визначити графік днів для зустрічей позивача з дітьми: кожної парної суботи та неділі, щомісяця з 10:00 год суботи до 20:00 год неділі діти проживають з батьком (з врахуванням бажання та можливостей дітей, зумовленими такими об`єктивними обставинами, як хвороба дітей та ін.).

Позивач просить визначити його право на щорічний спільний літній відпочинок з дітьми тривалістюпротягом 10 календарних днів другої половини червня та 14 календарних днів другої половини серпня під час відпустки ОСОБА_1 з повідомленням матері дітей ОСОБА_2 (з врахуванням бажання та можливостей дітей, зумовленими такими об`єктивними обставинами, як хвороба дітей та ін.);

Суд погоджується із такою вимогою та вважає, що проведення дітей з батьком у вказані літні періоди відповідатиме інтересами дітей, спрятиме їхньому гармонійному розвитку. При цьому, суд не погоджується із запропонованим відповідачкою графіком проведення літнього відпочинку дітей з батьком, оскільки відповідачка не навела жодних ґрунтовних доводів та аргументів, чому 7 днів влітку буде достатнім для проведення спільного відпочинку дітей з батьком, та не спростовувала, чому проведення 10 календарних днів другої половини червня та 14 календарних днів другої половини серпня дітей з батьком суперечитиме їх інтересам.

Позивач просить встановити його право на побачення з дітьми кожного парного року в період осінніх та весняних шкільних канікул з 18 год. 00 хв. дня, що є останнім навчальним днем перед початком шкільних канікул, до 18 год. 00 хв. останнього дня канікул з можливістю проживання на території батька, відвідування інших місць за бажанням дітей в Україні або за кордоном, без присутності матері; кожного непарного року в період зимових канікул. Суд не погоджується із таким графіком, оскільки такий суперечитиме інтересам дітей, так як повною мірою не відображатиме участь кожного з батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми у вказані періоди. Натомість, суд бере до уваги запропонований відповідачкою графік побачень з дітьми у період весняних, осінніх та зимових канікул, який передбачає рівну участь батьків у житті дітей, оскільки такий повною мірою відповідає інтересам дітей та сприятиме їх гармонійному, духовному та моральному розвитку.

Позивач визначив перелік святкових днів, під час яких має бажання бачитись з дітьми, як то Новий рік, Різдво Христове, Великдень, Міжнародний жіночий день, травневі свята за місцем свого проживання. Суд не погоджується з такою позицією батька. Кожне із таких свят передбачає знову певну програму святкування як в межах навчальних закладів, який відвідують діти, так і за його межами. Відтак, категоричне визначення проведення таких свят за місцем проживання батька, навіть якщо це раз на два роки, суд вважає недоцільним.

Позивач просить також встановити можливість святкування дня народження сина та доньки з батьком без присутності матері, а також святкування дня народження батька та бабці дітей (матері позивача) без присутності матері. З такою вимогою суд не погоджується, виключно виходячи з інтересів дітей, а не особистих інтересів позивача. Як встановлено судом, діти на даний час відвідують навчальний заклад, де визначений певний режим їх перебування, як і формат святкування різних свят, в тому числі днів народжень дітей в колі інших дітей. Таке святкування може відбуватись за місцем проживання дітей чи у відведених для цієї мети дитячих закладах. Позбавляти цього святкування дітей зобов`язанням провести час із кимось батьків, суд вважає недопустимим. Окрім цього, святкування дня народження батька та бабці дітей може припадати на звичайний робочий день, в який діти перебувають у навчальній установі. Суд вважає, що позбавляти дітей звичного режиму для цілоденного проведення часу з батьком недоцільно. За погодженням батька з матір`ю , таке святкування спільно з дітьми може бути вирішено кожного року в індивідуальному порядку відповідно до обставин та місця проведення святкування.

Щодо вимоги позивача про проведення спільного відпочинку дітей за кордоном, то суд не погоджується з такою, оскільки законодавчо визначений інший порядок виїзду дітей за кордон.

Тому, з врахуванням вищенаведеного, виходячи із інтересів дітей, які для суду є пріоритетними, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки позивачем доведено те, що відповідачкою чиняться певні перешкоди у його участі у спілкуванні та вихованні дітей.

При цьому, визначені судом способи спілкування з дітьми батьком можуть бути в подальшому змінені із врахуванням віку дітей, зміни їх режиму дня, особистих бажань дітей.

Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідачки у користь позивача слід стягнути 420,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у вихованні та спілкуванні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити наступні способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

-Кожної парної суботи та неділі, щомісяця з 10:00 год суботи до 20:00 год неділі діти проживають з батьком (з врахуванням бажання та можливостей дітей, зумовленими такими об`єктивними обставинами, як хвороба дітей та ін.)

-щороку у період літніх канікул дітей протягом 10 календарних днів другої половини червня та 14 календарних днів другої половини серпня під час відпустки ОСОБА_1 з повідомленням матері дітей ОСОБА_2 (з врахуванням бажання та можливостей дітей, зумовленими такими об`єктивними обставинами, як хвороба дітей та ін.)

-Щороку першу половину шкільних зимових, осінніх та весняних канікул діти перебуватимуть за місцем проживання позивача (з врахуванням бажання та можливостей дітей, зумовленими такими об`єктивними обставинами, як хвороба дітей та ін.)

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ІН НОМЕР_2 ) 420,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 жовтня 2020 року.

Суддя /підпис/ Постигач О.Б.

З оригіналом згідно

Суддя Постигач О.Б.