Справа №266/1369/20
Провадження№ 2-зз/266/4/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області Д`яченко Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

В Приморському районному суді м. Маріуполя була зареєстрована заява ОСОБА_1 , в якій вона просила скасувати арешт з її рахунків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 18.03.2020 року заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог.

На виконання ухвали суду заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до якої додала постанову про арешту коштів боржника від 06.02.2020 року, винесену старшим державним виконавцем Приморського ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, 22.10.2019 року Приморським районним судом м. Маріуполя видано судовий наказ у справі №266/5926/19, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ККП "Маріупольтепломережа" заборгованість за період з 01.09.2016 року по 01.09.2019 року у розмірі 26347,25 гривень, 3% річних в розмірі 1625,54 гривень, індекс інфляції в розмірі 5016,90 гривень, а також судовий збір у розмір 192,10 гривень.

Постановою про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60849437 від 06.02.2020 року, на виконання судового наказу № 266/5926/19, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 10 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином судом встановлено, що арешт на рахунки заявника ОСОБА_1 накладено в межах виконавчого провадження за судовим наказом №266/5926/19, тобто не в рамках забезпечення позову у судовому провадженні під час розгляду справи відповідно до ст. 153 ЦПК України, тому суд приходить до висновку, що заявником не правильно обрано спосіб захисту її порушеного права, суд не знаходить підстав для зняття арешту з майна заявника в розумінні ст. 158 ЦПК України, як наслідок у задоволенні заяви відмовляє.

Разом із тим суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі незгоди заявника із накладеним арештом на її рахунки, вона може звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця або із позовною заявою про звільнення майна з-під арешту, або у разі незгоди із прийнятим судом рішенням із заявою про скасування судового наказу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 153,158,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Ухвала набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Д`яченко Д. О.