Справа № 947/3493/20
Провадження № 2/947/2042/20
20.05.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Васильків Олени Василівни,
секретаря судового засідання - Белінської Ганни Сергіївни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (адреса: м. Одеса, вул. Старицького, 10-а), третя особа - ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ), про зняття арешту з нерухомого майна, -
19.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_3 .
Ухвалою суду від 24.02.2020 року провадження по справі відкрито.
Ухвалою від 24.02.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 20.05.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась.
19.03.2020 року позивачем ОСОБА_1 до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх.
Представник відповідача Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від відповідача до суду не надходило.
Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, письмових пояснень або будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від третьої особи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ
В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири під номером АДРЕСА_3 .
18.12.2014 року ОСОБА_2 , звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовною заявою про визнання недійсним заповіту, довіреності та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 .
Ухвалою судді Луняченко В.О. від 22.12.2014 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 1 /3 якої належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 .
В результаті розгляду справи суд першої інстанції відмовив у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 . В подальшому ОСОБА_2 подавались апеляційна і касаційна скарги, але прийняте судове рішення залишено без змін. При цьому заходи забезпечення позову не були скасовані судами, на підставі викладеного позивач звертається до суду за захистом своїх прав.
Представник відповідача Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції до судового засідання не з`явився, правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог не скористався.
Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, правом на подання письмових пояснень або будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог не скористався.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
23.08.2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Черненко І.П. було засвідчено заповіт, який зареєстрований в реєстрі за №1425, в якому ОСОБА_3 заповідав: ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_1 у рівних частках належну йому квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 .
07.11.2013 року укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 купили квартиру АДРЕСА_3 . Договір посвідчено державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Ставнійчук А.О.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №12370080 від 07.11.2013 року виданого нотаріусом Ставнійчук А.О., Третя одеська державна нотаріальна контора, 1/3 квартири під АДРЕСА_3 належить позивачу по справі ОСОБА_1 /а.с.5/
Ухвалою суду від 22.12.2014 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності в рівних частках по 1/3 за кожним ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
29.06.2017 року суддею Луняченко В.О винесено рішення в якому відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.10.2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2017 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 26.09.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2017 року та Ухвала апеляційного суду Одеської області від 04.10.2017 року залишено без змін.
IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 4 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
В ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 .
Постановою Касаційного суду від 26.09.2019 року рішення Київського районного суду від 04.10.2017 року, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, залишено без змін.
Судом встановлено, що заходи забезпечення позову у вигляді арешту спірної квартири, застосовані ухвалою суду від 22.12.2014 року, до теперішнього часу не скасовані.
Таким чином, суд приходить до висновку, що на теперішній час підстав для застосування вказаних заходів немає, а наявність арешту на належну позивачу ОСОБА_1 квартиру порушує права позивача як власника нерухомого майна.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи, що підстави, що були причиною накладення арешту на майно позивача, на теперішній час відсутні, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 2, 76-83, 141, 206, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 21, 319, 321 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (адреса: м. Одеса, вул. Старицького, 10-а), третя особа - ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_2 ), про зняття арешту з нерухомого майна, - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження та подання заяви про перегляд заочного рішення продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст заочного рішення суду складено 28.05.2020 року.
Суддя Васильків О. В.