Справа № 216/4927/20
Провадження № 2/177/847/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15.10.2020

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Строгова Г. Г. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави України в особах: Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області, Дніпровського Апеляційного суду м. Кривого Рогу, Президента України, Омбудсмена України, Генерального Прокурора України про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить суд:

- зобов`язати державу Україна не чинити штучні перешкоди у доступі до правосуддя;

- не вимагати сплати судового збору;

- розгляд справи вчинити у розумні терміни 3 місяці із дати реєстрації цього позову і до виконання рішенням суду рекомендація ЄСПЛ;

- визнати терміни розгляду справи 216/643/16-ц = 5 років державою України порушенням прав людини, ст. 6 Конвенції з прав людини;

- визнати не законними вимогами держави Україна сплати судового збору - рішення: № 57801984, №57802004, №57939501 № 57654041, № 59633844, № 57012612, № 57012610, № 57478762, № 63664003, № 57547640, № 57801984;

- визнати порушення термінів розгляду справи державою Україна наслідками не можливості 2000 днів позивача користуватися своєю власністю автомобілем, на свій розсуд порушенням прав людини, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції;

- відшкодувати позивачу із казни держава Україна завдану державою Україна упущену вигоду в загальному розмірі 3198672,00 грн., ст. 22 ЦК України;

- відшкодувати позивачу із казни держава Україна завдану державою Україна моральну шкоду в загальному розмірі 2092862, 00 грн.;

- звернутися до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо не виконання Державою Україна взятого на себе зобов`язання при приєднанні до Європейської Конвенції з прав людини запровадити в Україні засоби правового захисту для запобігання порушенню прав, які захищає Європейська Конвенція, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України;

- звернутися до Верховного Суду України стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо прийняття ЗУ «Про судовий збір» із порушенням Конституції України, ст. 22, що призвело до обмеження змісту та обсягу існуючих прав і свобод Громадян України.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що її необхідно залишити без руху, оскільки дана заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Позивачем не сплачено судовий збір, з посиланням на положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, позивач в позовній заяві посилаючись на Закон України "Про захист прав споживачів", зазначає, що він є споживачем послуг, які йому надають усі без винятку державні установи і їх службовці, а тому він звільнений від сплати судового збору.

Для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Однак, позивач у своїй позовні заяві взагалі не зазначає про те, яке право споживача порушено у відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб та за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за кожну вимогу майнового та немайнового характеру.

Крім того, в позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідачів, що суперечить вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Позовна заява, всупереч вимог п.4, п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не містить спосіб захисту прав або інтересів позивача та не зазначено доказів на підтвердження обставин вказаних в позові.

Позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цих же відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав, що суперечить вимогам п. 10. ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Також, позивачем відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України не додані до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів .

Оскільки, дана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, то згідно ст. 185 ч.1 ЦПК України, її необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 185 ч.1 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави України в особах: Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області, Дніпровського Апеляційного суду м. Кривого Рогу, Президента України, Омбудсмена України, Генерального Прокурора України про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважається неподаною і буде повернена позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: