КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 370/2053/19 Головуючий у 1 інстанції: Мазка Н.Б.
Провадження № 22-ц/824/5688/2020 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» про визнання недійсною частини кредитного договору,-

в с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» (далі - ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС») про визнання недійсною частини кредитного договору. Зазначив, що 18 грудня 2018 року між ним та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» був укладений кредитний договір №МФ-2212. Згідно з вказаним договором кредитор зобов`язався на умовах, визначених цим договором, та на строк, визначений у п.1.3 договору, надати йому грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 5 000,00 грн. строком на сім днів. Згідно з п.1.5. договору встановлено плату за користування кредитом у вигляді фіксованої ставки в розмірі 0,8%, які сплачуються позичальником за кожен день строку користування кредитом, зазначений в п.1.3. договору. Пунктом 1.7 договору передбачено, що в момент повернення кредиту позичальник сплачує комісію за супровід кредиту в розмірі 12% від суми кредиту 600,00 грн. 29 грудня 2018 року він сплатив в касу ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» 600,00 грн. комісії, що підтверджується фіскальним чеком. Вказані положення п. 1.7 . договору суперечать нормам Закону України «Про захист прав споживачів». З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив визнати п.1.7. кредитного договору №МФ-2212 між ним та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» недійсним; стягнути з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» на його користь 600,00 грн. сплаченої комісії.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року відмовлено в позові ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, а також не врахування правовової позицію Верховного Суду, висловленої у постанові від 23 вересня 2019 року № 370/140/19 по аналогічній справі. Суд не надав належної оцінки його доводам щодо невідповідності положень договору, якими встановлено комісію, нормам Закону України «Про захист прав споживачів».

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2018 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №МФ-212.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору №МФ-212 ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» зобов`язалося на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитору кредит у встановлений в п.1.4. термін та сплатити проценти зa використання кредиту, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки терміни, шо визначені ним договором.

Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 5000,00 грн.

Пунктом 1.3. кредитного договору передбачено, що кредит надається на строк сім днів з 18 грудня 2018 року по 25 грудня 2018 року.

Пунктом 1.4. кредитного договору встановлено термін повернення кредиту - 25 грудня 2018 року.

В пункті 1.7. кредитного договору зазначено, що в період прострочення з 22 по 37 день користування кредитом плата за користування кредитом встановлюється у розмірі 4,5% за кожен день строку користування кредитом, що дорівнює 1642,5% річних.

Пунктом 1.8. договору визначено, що в момент повернення кредиту позичальник сплачує комісію за супровід кредиту в розмірі 12% від суми кредиту (600 грн.).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ «БІ ЕЛ ДЖІ МІКРОФІНАНС» про визнання недійсною частини кредитного договору.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недодержання вказаних вимог є підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Відповідно до положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII, який є спеціальним Законом, що регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, визначає положення щодо умов договору споживчого кредитування та можливість зазначення в ньому положень щодо суми кредиту, процентної ставки та всіх інших платежів.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що цей Закон не поширюється, зокрема, на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.

Пунктом 1.3. кредитного договору №МФ-212, укладеного між сторонами визначено, що кредит надається на строк сім днів з 18 грудня 2018 року по 25 грудня 2018 року.

Отже, на правовідносини сторін не поширюються норми Закону, що встановлюють правила щодо укладення договору про споживче кредитування та його умови.

Позивачем не доведено, що встановлення у пункті 1.8. кредитного договору комісії за супровід кредиту є несправедливим в цілому, суперечить принципу сумлінності, що є наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Вказані умови визначені на розсуд сторін, є результатом домовленості, а тому є обов`язковими для виконання.

Умови кредитного договору не містять змін щодо плати за обслуговування кредиту, визначена договором комісія була сплачена позивачем одноразово.

ОСОБА_1 в позові посилався на незаконність положень договору щодо встановлення комісії за супровід кредиту, що визначені в п. 1.8 договору. Разом з тим, в заявлених позовних вимогах позивач просить визнати недійсним пункт 1.7. кредитного договору, яким визначено розмір процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Макарівського районного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 травня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.