Житомирський апеляційний суд
Справа №280/244/19 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В.
Категорія 48 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 280/244/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування збитків в порядку регресу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2020 року, ухваленого під головуванням судді Янчук В.В. у м. Коростишеві,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 4701,20 грн., а також понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 05.01.2018 року в м. Житомирі по вул. Київській відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Infiniti FX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 3824301, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень і вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 15370 грн. 00 коп.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 15370 грн. 00 коп.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомир від 23.01.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому його цивільно-правова відповідальність, як водія транспортного засобу «Infiniti FX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована за Полісом № АК/9270247 в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до АТ «СК «ТАС» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

АТ «СК «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом АК/9270247 в розмірі 10158 грн. 80 коп.

Таким чином, різниця між фактичним розміром збитків (вартістю відновлювального ремонту) та страховим відшкодуванням за Полісом № АК/9270247 має бути сплачена відповідачем. На виконання вищевказаного зобов`язання відповідачем було сплачено ПрАТ «СК «ВУСО» франшизу в розмірі 510 грн, залишок заборгованості склав 4701 грн. 20 коп.

25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , (новий кредитор) укладено Договір № 25/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 3824301 від 14.12.2017 року.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погасила.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу в розмірі 4701 грн. 20 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Мотиви апеляційної скарги зводяться до того, що відступлення права вимоги за Договором страхування на користь фізичної особи (ФОП ОСОБА_1 ) суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 984 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі Договору страхування є спеціальний суб`єкт - кредитор - страхова компанія або інша фінансова установа. Окрім того наданий позивачем акт огляду колісного транспортного засобу від 09 січня 2017 року не підписаний особою, яка здійснила огляд, представником страхової компанії та учасниками ДТП. Розрахунок суми страхового відшкодування не містить підпису особи, що його склала.

Представник позивача адвокат Самойленко П.М. подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зокрема, посилається на презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вказує, що відповідачем жодних доказів на спростування заявленого розміру збитків не подавалось, а виклик зацікавлених осіб на огляд транспортного засобу не є обов`язковим, а здійснюється за потреби.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та прийшов до висновку про наявність підстав стягнення майнової шкоди в порядку регресу.

Колегія суддів у повній мірі не може погодитися з висновками суду першої інстанції з таких мотивів.

Судом встановлено, що 05.01.2018 року в м. Житомирі по вул. Київській відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Infiniti FX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 3824301, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень і вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 15370 грн. 00 коп.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 15370 грн. 00 коп.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомир від 23.01.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому його цивільно-правова відповідальність, як водія транспортного засобу «Infiniti FX» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована за Полісом № АК/9270247 в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до АТ «СК «ТАС» з вимогою про відшкодування збитків.

АТ «СК «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом АК/9270247 в розмірі 10158 грн. 80 коп.

Таким чином, різниця між фактичним розміром збитків (вартістю відновлювального ремонту) та страховим відшкодуванням за Полісом № АК/9270247 має бути сплачена відповідачем. На виконання вищевказаного зобов`язання відповідачем було сплачено ПрАТ «СК «ВУСО» франшизу в розмірі 510 грн, залишок заборгованості склав 4701 грн. 20 коп.

25.10.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , (новий кредитор) укладено Договір № 25/10/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 3824301 від 14.12.2017 року.

Заперечуючи щодо позовних вимог, в апеляційній скарзі представник відповідача серед іншого ставить під сумнів правомірність укладеного між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договору про відступлення права вимоги № 25/10/2018.

Даючи оцінку таким доводам сторони відповідача, колегія суддів виходить з наступних мотивів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому порядку зазначений договір недійсним визнаний не був, матеріально-правових вимог шляхом подання зустрічного позову про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги у даному судовому провадженні відповідач не заявляла.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, суд не вправі давати оцінку правомірності вказаного договору в межах розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно до вимог ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 4701 грн. 20 коп., сплаченого ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування за Полісом № 3824301 від 14.12.2017.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Рахунком на оплату № АС000000008 від 23 січня 2018 року та рахунком на оплату по замовленню №327 від 11 січня 2018 року (а.с.20,21) підтверджується вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Kia Ceed», державний номерний знак НОМЕР_2 на суму 15370грн.

Зазначена сума страхового відшкодування була визнана страховиком відповідача - АТ «СГ «ТАС». Проте останнє здійснило відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідач, на спростування зазначеного розміру збитків, будь-яких доказів не надав, клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи не заявляв, а тому його доводи в апеляційній скарзі щодо розміру шкоди, є необгрунтованими.

Однак, має місце помилкова кваліфікація судом спірних правовідносин, які суд, вирішуючи даний спір, розцінив як регресні.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заміна кредитора у деліктному зобов`язанні в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 910/2603/17 (провадження № 12-134гс18).

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги ( права кредитора, яким у деліктному зобовязанні є потерпілий) до заподіювача.

З огляду на викладене вбачається, що позивачем неправильно визначено характер спірних правовідносин в частині регресних вимог до відповідача, оскільки в даному випадку наявний перехід існуючого права вимоги від страхувальника до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування, до відповідача - заподіювача шкоди.

Таким чином до відповідача перейшло право вимоги на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації.

Хоча й суд першої інстанції в оскарженому рішенні невірно визначився із характером спірних правовідносин, проте це не вплинуло на прийняття правильного по суті та законного рішення в частині стягнення із відповідачки на користь позивача завданих збитків в сумі 4701,20 грн.

За таких обставин, рішення суду в частині підлягає зміні шляхом виключення із його мотивувальної та резолютивної частини посилання на стягнення збитків в порядку регресу. В решті рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2020 року змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини рішення посилання на стягнення збитків в порядку регресу. В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.05.2020.

Головуючий Судді