Справа № 761/3076/20
Провадження № 2/761/4129/2020
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

03 лютого 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. про визнання дій неправомірними та надання дозволу приватному виконавцю на реалізацію майна,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. про визнання дій неправомірними та надання дозволу приватному виконавцю на реалізацію майна.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

Акти, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1 і 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Так, статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Положеннями п.2 ч.1 ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За змістом п.7 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається зокрема, в межах визначеної компетенції на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, служби у справах дітей мають права юридичної особи.

Відповідно до п. 1 Постанови КМ України від 30.08.2007 № 1068 «Про затвердження типових положень про службу у справах дітей від 30», Служба у справах дітей обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації є структурним підрозділом обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації, який утворюється головою обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації, підзвітний та підконтрольний відповідно голові обласної, Київської та Севастопольської міської державної адміністрації.

Одним із основних завдань Служби є, зокрема, реалізація на відповідній території державної політики з питань соціального захисту дітей, запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, вчиненню дітьми правопорушень (п. 3 Постанови КМ України від 30.08.2007).

Так, Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації є структурним підрозділом Адміністрації з правом юридичної особи, однією із основних функцій якої є реалізація державної політики з питань соціального захисту дітей, запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, вчиненню дітьми правопорушень.

Із змісту позовної заяви вбачається, що спір виник у зв`язку з виконанням відповідачем як суб`єктом владних повноважень своїх функцій в сфері реалізації державної політики з питань соціального захисту дітей, запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, а саме з приводу не надання відповідачем приватному виконавцю дозволу на реалізацію частини квартири боржника, в якій проживає дитина. Такі дії відповідала позивач, як стягувач у виконавчому провадженні, вважає протиправним та таким, що призводить до невиконання рішення суду, прийнятого на користь позивача, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Наведене свідчить, що вказаний спір стосовно оскарження рішення органу, який виконує функції держави в частині сфері реалізації державної політики з питань соціального захисту дітей, запобігання дитячій бездоглядності та безпритульності, а відтак носить публічно-правовий характер та має розглядатись за правилами адміністративного судочинства та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 4, 13, 19, 186, 441, 353-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. про визнання дій неправомірними та надання дозволу приватному виконавцю на реалізацію майна.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Суддя: