КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-927/12
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича на ухвалу Печерського районного суду м. Києвав складі судді Вовка С.В., постановлену в м. Київ 20 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича, заінтересовані особи Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Броварський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, просив у випадку необхідності поновити пропущений строк для подання цієї скарги до суду, визнати неправомірними дії приватного виконавця Кравця В.В. щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 60064588 за виданим 26 квітня 2019 року Печерським районним судом м. Києва виконавчим листом у справі № 2-927/12, постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження визнати неправомірною та скасувати її; вирішити питання про розподіл судових витрат.

Посилався на те, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 21066 доларів США, що еквівалентно 168278,32 грн., та судовий збір.

27 березня 2019 року, тобто через сім років після набрання рішенням суду законної сили, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою про видачу виконавчого листа, і 07 травня 2019 року такий виконавчий лист від 26 квітня 2019 року, в якому зазначено строк пред`явлення до виконання до 07 травня 2013 року, отримано представником АТ «Укрсоцбанк». При цьому питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не вирішувалось і до вересня 2019 року ОСОБА_1 не отримував жодних повідомлень про відкриття будь-яких виконавчих проваджень.

Однак 24 вересня 2019 року ним було отримано засобами поштового зв`язку постанову приватного виконавця Кравця В.В. від 16 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження. З метою з`ясування підстав для відкриття такого виконавчого провадження заявник неодноразово протягом вересня - листопада 2019 року намагався потрапити на прийом до приватного виконавця, однак його офіс весь цей час був закритий, а телефони не відповідали. Лише 26 листопада 2019 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження стало відомо про неправомірність дій та рішень приватного виконавця, а саме, що 02 вересня 2019 року невстановленою на даний час особою було направлено засобами поштового зв`язку приватному виконавцю Кравцю В.В. рекомендоване поштове відправлення, яке містило вкладення - заяву АТ «Укрсоцбанк» від 30 серпня 2019 року про примусове виконання рішення, підписану представником стягувача Поліщук В.А. ; виконавчий лист від 26 квітня 2019 року; копію довіреності АТ «Укрсоцбанк» від 10 серпня 2019 року за підписом члена правління банку Атанова А.А. на ім?я представника Поліщук В.А. , засвідчену лише простим підписом останньої.

Підставою для відкриття виконавчого провадження була та обставина, що у графі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення» міститься запис від 02 липня 2019 року про повернення на підставі п. 5 ст. 37 Закону України «ПВ», однак даний запис є підробленим і ніколи не вчинювався, а виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 Броварським відділом державної виконавчої служби ніколи не відкривалось, наведене підтверджується і результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року скаргу задоволено, визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. щодо відкриття виконавчого провадження ВП № 60064588 за виданим 26 квітня 2019 року Печерським районним судом м. Києва виконавчим листом у справі № 2-927/12, визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. від 16 вересня 2019 року ВП № 60064588 про відкриття виконавчого провадження.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець В.В., не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця та постанови від 16 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження; постановити ухвалу, якою визнати дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження 16 вересня 2019 року № 60064588 правомірними та такими, що вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що у своєму відзиві заявляв про сплив строків для звернення до суду із скаргою, що в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для залишення скарги без розгляду, проте судом не взяті до уваги наведені докази, до того ж в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали не міститься жодної інформації про відхилення даного доказу та підстав незастосування наслідків спливу строків позовної давності, встановлених діючим законодавством України.

Зазначав, що судом прийнято як допустимий доказ лист Броварського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06 грудня 2019 року, тоді як оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем винесено 16 вересня 2019 року після спливу тримісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вказував, що судом не взято до уваги його доводи, наведені у відзиві, що саме сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування тощо. Отже, з огляду на викладене, при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець не знав і не міг знати про те, що відмітка на виконавчому документі державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби не проставлялась.

Отже, суд при постановленні оскаржуваної ухвали, порушивши норми процесуального права, не дослідив докази у справі та не з`ясував в повній мірі обставини справи, що мали істотне значення, що призвело до неправильного вирішення справи.

Посилався на те, що з урахуванням надання саме сторонам виконавчого провадження повного доступу до матеріалів виконавчого провадження, приватний виконавець на момент винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження не володів і не міг володіти достовірною інформацією щодо нездійснення державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби запису на виконавчому листі, вказана інформація могла бути достовірно відома стягувачу або боржнику, про що зазначалось у відзиві.

При цьому Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено здійснення будь-яких дій щодо перевірки достовірності записів на виконавчому документів.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову приватного виконавця, визнаючи дії приватного виконавця і постанову про відкриття виконавчого провадження неправомірними та скасовуючи постанову від 16 вересня 2019 року, суд першої інстанції виходив із того, що приватним виконавцем не дотримано вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, строк пред`явлення до виконання якого сплив, не переривався та не поновлювався.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на а. с. 10 знаходиться копія рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року у справі № 2-927/12 із зашифрованими особистими даними за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21066 доларів США, що еквівалентно 168278,32 грн. та судовий збір 1682,78 грн.

На а. с. 11 знаходиться копія заяви ПАТ «Укрсоцбанк» до Печерського районного суду м. Києва, яка надійшла 27 березня 2019 року, про видачу копії рішення суду від 26 квітня 2012 року у справі № 2-927/12 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та виконавчих листів за цим рішенням.

02 вересня 2019 року ПАТ «Укрсоцбанк» за підписом Поліщук В.А. направило на адресу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. заяву про примусове виконання рішення, на якій проставлено відмітку про отримання заяви 13 вересня 2019 року (а. с. 12 - 16, 83 - 85).

На а. с. 17, 86 знаходиться копія виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва у справі № 2-927/12 на примусове виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконавчий лист видано 26 квітня 2019 року, строк пред`явлення до виконання вказано 07 травня 2013 року. На зворотному боці виконавчого листа проставлено відмітку від імені державного виконавця Броварського міськрайонного ВДВС від 02 липня 2019 року про повернення виконавчого листа на підставі п. 5 ст. 37 ЗУ «ПВ».

На а. с. 19 міститься копія довіреності № 02-03/395 від 10 липня 2019 року, виданої АТ «Укрсоцбанк» в особі директора зі стягнення кредитів, члена Правління Банку Атанова А.А. , на ім?я Поліщук В.А. на представлення інтересів довірителя в судах та органах Державної виконавчої служби, в тому числі у відносинах з приватними виконавцями, копія довіреності завірена підписом Поліщук В.А. від 30 серпня 2019 року.

На а. с. 20, 89 - 91 знаходиться копія постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. від 16 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 60064588 за виконавчим листом № 2-927, виданим 26 квітня 2019 року Печерським районним судом м. Києва.

На а. с. 88 знаходиться копія супровідного листа від 16 вересня 2019 року про відправлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника та стягувача.

На а. с. 23, 115 - 116 знаходиться копія заяви представника ОСОБА_1 на ім`я приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. від 26 листопада 2019 року про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 60064588, і розписка про ознайомлення від 26 листопада 2019 року.

На а. с. 27 знаходиться витяг з АСВП з результатами пошуку виконавчих проваджень за особистими даними боржника ОСОБА_1 .

Згідно листа Броварського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06 грудня 2019 року на запит представника ОСОБА_1 повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі виконавчий лист № 2-927/12, виданий 26 квітня 2019 року, не перебував, на ксерокопії відмітки державного виконавця від 02 липня 2019 року про повернення виконавчого документу міститься схожа печатка відділу та схожий підпис державного виконавця, які в дійсності різняться, та державним виконавцем не здійснювались; для перевірки справжності підписів та встановлення відповідних фактів запропоновано звернутися до правоохоронних органів з відповідною заявою (а. с. 132).

На а. с. 75 - 77 знаходиться витяг з журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця В.В. за період з 05 жовтня 2019 року по 26 листопада 2019 року (фактичний початок реєстрації вхідної кореспонденції - 09 жовтня 2019 року).

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує наступне.

Так, апеляційний суд не може погодитися із доводами апеляційної скарги про те, що у відзиві приватного виконавця заявлено про сплив строків для звернення до суду із скаргою, що в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для залишення скарги без розгляду, разом із тим судом першої інстанції наведені докази до уваги не взято, не враховано і в мотивувальній частині жодним чином не обґрунтовано.

Відповідно до ст. 447, 449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. ст. 123, 126 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, із матеріалів справи вбачається і заявником ОСОБА_1 не заперечується, що копію оскаржуваної постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 16 вересня 2019 року ним отримано 24 вересня 2019 року.

Обґрунтовуючи пропуск заявником цього строку і наявність підстав для залишення скарги без розгляду, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кравець В.В. посилався на ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Разом із тим, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято доводи приватного виконавця в цій частині, оскільки останнім помилково ототожнено день повідомлення заявника про початок примусового виконання рішення із днем, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права.

Оскільки з матеріалами виконавчого провадження представник заявника ознайомився і таким чином дізнався про обставини, наведені в скарзі, лише 26 листопада 2019 року, а скарга на дії приватного виконавця подана 06 грудня 2019 року, десятиденний строк звернення до суду, встановлений ст. 449 ЦПК України, заявником дотриманий, відтак питання щодо його поновлення судом не вирішувалось.

При цьому апеляційний суд враховує, що у відзиві на скаргу ОСОБА_1 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Кравцем В.В. підтверджено, що в період часу з 25 вересня 2019 року по 04 жовтня 2019 року він перебував у Київському слідчому ізоляторі (а. с. 65 - 67), а доводи приватного виконавця, що з 05 жовтня 2019 року він знаходився в офісі, не спростовують тих обставин, що впродовж десятиденного строку з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження заявник не мав можливості ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та перевірити відповідність постанови про відкриття виконавчого провадження вимогам закону, а також не був повідомлений про день, коли приватний виконавець продовжив свою професійну діяльність.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції по суті скарги і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Статтею 129 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На момент ухвалення рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 квітня 2012 року у справі № 2-927/12 та набрання ним законної сили діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, який діяв до 05 жовтня 2016 року.

Статтею 22 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

На момент винесення оскаржуваної постанови від 16 вересня 2019 року про відкриття виконавчого провадження набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, положення якого наведені в подальшому.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильні висновки, із якими погоджується апеляційний суд, що чинне законодавство унеможливлює виконання виконавчого документу, строк пред`явлення якого до виконання сплив.

Положеннями ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строк пред`явлення виконавчих документів до виконання переривається у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджується і доводами апеляційної скарги не спростовано, що виконавчий лист, виданий Печерським районним судом м. Києва 26 квітня 2019 року, не пред`являвся до виконання до Броварського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, строк пред`явлення до виконання якого сплив.

Апеляційний суд відхиляє заперечення апеляційної скарги щодо прийняття судом першої інстанції як допустимого доказу листа Броварського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 06 грудня 2019 року, направленого після спливу тримісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки приватним виконавцем не обґрунтовано, які, на його думку, норми матеріального або процесуального права були при цьому порушені і з яких підстав зазначений лист не може вважатися допустимим доказом, а також якими іншими засобами доказування мали бути підтверджені обставини справи, на які посилався заявник у скарзі.

Так, з даного листа від 06 грудня 2019 року, копія якого наявна в матеріалах справи, вбачається, що у ньому надано відповідь на запит адвоката в межах компетенції, зазначено дату, посаду особи, яка склала цей документ, і проставлено її підпис (а. с. 132), а отже вказаний письмовий доказ відповідає вимогам щодо належності, допустимості та достовірності доказів, встановленим ст. 77 - 79 ЦПК України.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Приймаючи до виконання виконавчий лист, виданий Печерським районним судом м. Києва у справі № 2-927/12 26 квітня 2019 року, приватний виконавець не звернув уваги, що строк пред`явлення до виконання на ньому вказано 07 травня 2013 року, однак докази поновлення судом строку для його пред`явлення до виконання в отриманих приватним виконавцем від стягувача документах були відсутні.

При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що положеннями Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 грудня 2012 року № 512/5, дійсно не передбачено здійснення виконавцями будь-яких дій щодо перевірки дійсності та достовірності записів на виконавчому документі, і з цим фактично погоджувався заявник у самій скарзі на дії приватного виконавця (а. с. 5) і про що зазначив приватний виконавець в апеляційній скарзі.

Разом із тим, оскільки положеннями п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» прямо передбачені підстави повернення виконавчого документа стягувачу без виконання у разі спливу встановленого законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, приватний виконавець зобов`язаний був перевірити ці обставини з огляду на розбіжність дат видачі виконавчого листа і зазначеного у ньому ж строку пред`явлення до виконання, однак неправомірно ухилився від цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За таких обставин судом першої інстанції зроблено правильні висновки, з якими погоджується апеляційний суд, про визнання неправомірними дій приватного виконавця, а також про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця від 16 вересня 2019 року ВП № 60064588 про відкриття виконавчого провадження.

Апеляційний суд відхиляє доводи приватного виконавця в апеляційній скарзі про те, що з урахуванням надання саме сторонам виконавчого провадження повного доступу до матеріалів виконавчого провадження, приватний виконавець на момент винесення спірної постанови про відкриття виконавчого провадження не володів і не міг володіти достовірною інформацією щодо нездійснення державним виконавцем Броварського міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області запису на виконавчому листі, враховуючи наступне.

Відповідно до п. VІ Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 року № 2432/5, Міністерство юстиції України забезпечує вільний та безоплатний доступ до інформації Системи у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації (на основі поширених веб-оглядачів та редакторів) без обмежень та цілодобово, а саме: прізвище, ім`я, по батькові (за його наявності), число, місяць, рік народження боржника - фізичної особи та прізвище, ім`я, по батькові (за його наявності) стягувача - фізичної особи; номер, дата відкриття та стан виконавчого провадження; найменування органу державної виконавчої служби (приватного виконавця), у якого перебуває на виконанні виконавче провадження.Пошук інформації через веб-сайт здійснюється за такими параметрами: прізвище, ім`я, по батькові (за його наявності), число, місяць, рік народження боржника - фізичної особи та прізвище, ім`я, по батькові (за його наявності) стягувача - фізичної особи; номер виконавчого провадження.

Отже, з огляду на необхідність перевірки дотримання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, наявність чи відсутність виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 , в якому стягувачем є АТ «Укрсоцбанк», на виконанні у Броварському міськрайонному Відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області і відповідно наявність обставин щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, приватний виконавець міг перевірити шляхом формування запиту в автоматизованій системі виконавчих проваджень отримати відповідну інформацію, однак усунувся від цього.

При цьому апеляційний суд враховує, що виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не впливає на результати пошуку за наявністю виконавчих проваджень щодо особи і їх стану, а відтак відхиляє доводи апеляційної скарги із посиланням на ч. 6 розділу Х Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ухвалою суду першої інстанції та не можуть бути підставою для її скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Кравця Вадима Валентиновича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 01 жовтня 2020 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.