БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/232/20
Справа № 355/686/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2020 року Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Лялик Р. М.

при секретарі Настич Н. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторінцивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області на підставі ухвали судді Баришівського районного суду Київської області від 17 червня 2020 року про передачу справи за підсудністю надійшла вказана вище цивільна справа.

Так, акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовну заяву обґрунтовувало тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 28.04.2015.

Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджуєтьсяїї підписом у заяві.

Відповідно до виявленого бажання, ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9000,00 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого ліміту.

У зв`язку із порушеннями ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 28.04.2020 вона має заборгованість 24193,03 грн., яка складається з наступного: 13099,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в.т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 13099,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4578,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 4886, 85 грн.- нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1128,24 грн. - штраф (процентна складова).

В добровільному порядку відповідачка заборгованість не сплачує, тому позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання, в якому останній вказував, що предметом позову є стягнення заборгованості, розмір якої не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак, посилаючись на ч. 6 ст. 19 ЦПК України, вважає вказану справу малозначною та просить суд розглянути позов у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 24.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

За правилами ч.1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Направлену на адресу місця реєстрації відповідачки та адресу місця її проживання, вказану в позовній заяві, ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з копіями доданих до неї матеріалів, вона отримала, про що свідчать зворотні поштові повідомлення.

Відповідачка у встановлений судом строк відзиву не надала, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від неї не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд прийняв рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Суд, дослідивши і оцінивши матеріали справи у сукупності, докази по справі, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2015 відповідачка ОСОБА_1 з метою отримання кредитних послуг підписалаанкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, і Тарифами, правилами користування, основнимиумовами обслуговування і кредитування, складають між відповідачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», Договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отрималакредит. Також зобов`язалась регулярно ознайомлюватися з їх змінами, викладеними на банківському сайті www:privatbank.ua

Як встановлено, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується розрахунками заборгованості за договором № б/н від 28.04.2015 станом на 30.09.2019, 28.04.2020.

Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконала не в повному об`ємі.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право особи на судовий захист.

Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1ст. 4 ЦПК України, має правов порядку, встановленому цим Кодексом, звернутисядо суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 1054ЦК Українипередбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2ст. 1054 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст.634ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Положеннями ст.62 7ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України).

Відповідачка зобов`язалася на підставі п. 2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 договору за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

За правилами, встановленими п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг - у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3ст. 509 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України).

При цьому, порушенням зобов`язання в розумінні статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

В частині 2 статті 1050 ЦК України зазначено, що у випадку, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього Кодексу.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 цього Кодексу.

Положеннями статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, за правилами ч. 1 ст.13ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3ст. 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.04.2015 у розмірі 24193,03 грн., яка складається з наступного: 13099,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13099,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4578,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 4886, 85 грн.- нарахована пеня; штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1128,24 грн. - штраф (процентна складова).

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1,5ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.264ЦПК Українисуд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, за змістом ч. 1ст. 1054 ЦК України кредитом є грошові кошти, надані банком або іншою фінансовою установою позичальнику у відповідному розмірі, зобов`язання з повернення яких на умовах та в строки, встановлені договором, покладається на позичальника.

У випадку порушення позичальником строків виконання таких зобов`язань вони стають простроченими.

Так, як визначено п. 1.1.1.54 Умов та правил надання банківських послуг, кредитом (кредитною лінією, кредитним лімітом) є розмір коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та зворотності.

В той же час, за змістом п. 1.1.1.86 Умов та правил надання банківських послуг, простроченим кредитом є кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті банку в термін, передбачений договором.

За таких обставин, виходячи з аналізу наданих суду доказів, пред`явлена позивачем до стягнення заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту співвідносяться між собою як ціле та частина, тому підстави для їхнього стягнення з відповідачки одночасно відсутні.

Окрім того, як встановлено в пункті 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За таких обставин, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно достатті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третястатті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, положення статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - прострочення виконання грошових зобов`язань за договором, свідчить про недотримання положень, закріплених устатті 61 Конституції Українищодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відповідна правова позиція Верховного Суду неодноразово висловлювалась в постановах від 25.07.2018 року у справі № 2-2171/11, від 05.09.2018 року у справі № 755/11168/14-ц, від 03.10.2018 року у справі № 366/1358/16-ц, від 17.10.2018 року у справі № 753/18485/16-ц, від 19.11.2018 року у справі № 202/7984/14-ц, від 12.12.2018 року у справі № 199/3340/15-ц, а також Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, від 29.06.2016року у справі № 6-272цс16.

Виходячи з аналізу змісту п.п. 2.1.1.12.2.2, 2.1.1.12.6.1 та п. 2.1.1.7.6 кредитного договору від 28.04.2015, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 судом встановлено, що умовами вказаного договору передбачена сплата позичальником одночасно і пені, і штрафу як одного виду цивільно-правової відповідальності за одне й те ж правопорушення - прострочення погашення тіла кредиту і процентів за користування кредитом/виконання зобов`язань за договором.

Судом враховано, що частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства визнано справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2ст. 2 ЦПК України).

Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 8 Конституції Українив Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині 1статті 10 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем до відповідача застосована цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті платежів, передбачених договором, суд вважає, що дані обставини є порушеннямст. 61 Конституції України, а тому вимоги позивача про стягнення штрафу: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1128,24 грн. - штраф (процентна складова), не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 скористалася наданим банком кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що станом на 28.04.2020 призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 13099,94 грн., 4886,85 грн. - пені, 4578,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України.

Доказів зворотного суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено.

Відтак, позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1960,53 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,527,530, 549, 610-611, 625, 627,629,1050,1054 ЦК України, ст.ст.4-5,11-13,19,76-81,89, 141,258-259,263-265,268,274-279,352,354-355 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованоїза адресою: АДРЕСА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄРДПОУ 14360570, місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299), заборгованість у сумі 22564 (двадцять дві тисячі п`ятсот шістдесят чотири) гривні 79 копійок.

В решті відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованоїза адресою: АДРЕСА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄРДПОУ 14360570, місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299), судові витрати в сумі 1960 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят) гривень 53 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик