Справа № 457/604/18 Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/811/361/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 26 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди. Позов мотивований тим, що позивач проживає разом із сім`єю в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 . В 2013 році їхнім сусідом, власником квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , на площадці 8 поверху поруч з ліфтом, було самовільно побудовано вольєр для собак, в якому постійно знаходилось 2 собаки породи "вівчарка". Ще дві собаки вказаної породи ОСОБА_1 тримав у своїй квартирі. Через постійну антисанітарію, шум, бруд та небезпеку для мешканців, ОСББ неодноразово зверталось до правоохоронних органів, санепідемстанції, тощо. Неодноразово складались акти перевірки, в яких фіксували неприйнятні санітарні умови та сморід, спричинені перебуванням собак у будинку. Питання утримання собак на сходовій клітці виносилось на порядок денний зборів ОСББ, на яких приймались рішення зобов`язати ОСОБА_1 забрати собак зі сходової клітки. В подальшому один з мешканців ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , за наслідком розгляду якого останнього було зобов`язано знести самовільно збудований вольєр та повернути площадку на 8 поверсі до попереднього стану (була укладена мирова угода). Відповідач собак забрав у свою квартиру, вольєр зніс.

Проте, через тривале функціонування вольєру для собак на сходовій клітці, і, загалом, перебування їх у будинку, під`їзд № НОМЕР_1 потребує ремонтних робіт, пошкодженні стіни на 8 поверсі, ліфт, тощо.

04.02.2017 на чергових зборах ОСББ мешканцями будинку було прийнято рішення зобов`язати ОСОБА_1 повернути під`їзд до попереднього стану, зробивши там ремонтно-відновлювальні роботи протягом 10 календарних днів. Комісією складено акт пошкоджень. Протокол зборів разом з актом пошкоджень було представлено відповідачу та запропоновано йому добровільно провести ремонтно-відновлювальні роботи, проте останній відмовився їх отримувати, та проведення ремонту.

Через 10 календарних днів з моменту відмови Відповідача отримати протокол і акт, ремонтні роботи проведені не були. Відшкодовувати майнову шкоду в добровільному порядку він відмовляється. Задля повернення під`їзду в попередній стан, ОСББ на підставі прийнятого зборами рішення, змушене самостійно здійснити ремонтно-відновлювальні роботи. Кошторис таких робіт складає 5 560 грн (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят гривень).

Відсутність собак на сходовій клітці не покращили ні санітарний стан ні безпеку у під`їзді, адже вказані собаки тепер проживають у квартирі відповідача та переміщуються з місця тримання на вигул без повідків та намордників, проходячи при цьому через розташований біля під`їзду дитячий майданчик. Тривалий час у квартирі відповідача перебувала ще одна габаритна собака з численними гнійними ранами, які постійно кровили, залишаючи сліди в місцях загального користування (ліфті, сходовій клітці, дверях).

Від таких дій позивач та мешканці будинку перебувають в постійному страху за власне життя і здоров`я. Відповідачем не дотримується правил утримання тварин.

Такі його дії призвели до того, що вже кілька років, він і його сім`я не можуть вільно користуватись місцями загального користування: ліфт, сходові клітки тощо. Ніхто не може вийти з квартири не пересвідчившись, що у під`їзді немає собак. Постійний страх за власне здоров`я та здоров`я близьких не покидає позивача протягом останніх трьох років. Вони постійно живуть під загрозою інфікування різноманітими захворюваннями. Про наявність собак у їхньому під`їзді і про те, що вони в будь-який час можуть перебувати у вільному вигулі знають всі мешканці будинку, а також всі його родичі, друзі та близькі, друзі та однокласники їх дітей . Ніхто не може вільно прийти до його квартири в гості. Він змушений кожного разу спускатись до виходу під`їзду, щоб пересвідчитись чи не наражається гість на небезпеку зі сторони агресивних собак. Все це призвело до обмеження соціальних зв`язків його дітей, які не можуть в повній мірі комунікувати з однолітками чи проводити час біля будинку на дитячому майданчику без дорослих.

Не може залишитися поза увагою і психоемоційний стан його та членів його сім`ї, постійна нервозність та хвилювання в силу своєї фізіології, кожна особа зазнає душевних страждань, емоційного хвилювання через протиправність осіб щодо нього та членів його сім`ї. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що немає нешкідливих порушень, всі вони завдають різного рівня глибини моральної шкоди, а вже ступінь цих страждань залежить від рівня і тривалості порушення так і фізіологічних особливостей самої особи.

У 2017 році він звернувся до суду з аналогічним позовом, проте зважаючи на численні прохання та запевнення зі сторони ОСОБА_4 , згодом він подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відтак, він змушений звернутись до суду повторно з проханням зобов`язати відповідача компенсувати моральну шкоду за завдані тривалі переживання, психологічні страждання та постійний душевний неспокій, у розмірі 200000 гривень.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 26 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду в розмірі 5000 грн (п`ять тисяч грн).

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в розмірі 50 грн (п`ятдесят грн.).

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що доводи позивача пов`язані виключно з неприязними сусідськими відносинами. Вказує на те, що матеріали справи не містять фактів, що наявність у відповідача собак, спричинило якусь майнову шкоду позивачу чи призвело до порушення прав позивача. Вважає, що судом не здобуто доказів на встановлення події, внаслідок якої позивач міг зазнати моральної шкоди від сусідства з собаками відповідача. Зазначає, що суд не надав жодної оцінки тим обставинам, що позивачем не доведено агресивної поведінки та загроз собак відповідача для громадян і зокрема для позивача, що свідчить про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Просить рішення скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що позивач зі своєю сім`єю проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

У даному будинку також проживає відповідач у квартирі АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка, видана головою ОСББ "Лідер 8" за вих № 12 від 19.05.2017. У квартирі знаходяться чотири собаки, дві з них породи "вівчарка", що ствердили у судовому засіданні свідки та встановлено з ветеринарних паспортів собак.

На зборах ОСББ «Лідер 8» неодноразово складались акти перевірки, в яких фіксували неприйнятні санітарні умови та сморід, спричинені перебуванням собак в будинку, що підтверджується копіями актів, які знаходяться в матеріалів справи, зокрема від 28.10.2016, 05.11.2016, 15.11.2016, 02.12.2016, 14.12.2016.

Крім того, як убачається з міжнародних ветеринарних паспортів, відповідач ОСОБА_1 являється власником чотирьох собак: німецької вівчарки « ОСОБА_5 », 2008 року народження, німецької вівчарки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », 2012 року народження, метиси « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 2013 року народження, дворняжки « ОСОБА_6 » 2012 року народження.

Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб (ст.9). При поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана: зокрема, забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання (ст.22).

Судом першої інстанції установлено, що відповідач проводить вигул собак без намордників, що є порушенням відповідно п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», що стверджуються фотографіями наданими позивачем. Викладені обставини ствердили свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз"яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру

немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації,час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Встановивши, що відповідач неналежно виконує свої обов`язки з утримання собак, яке виражається у вигулі собак без намордників, частково без поводків, суд прийшов до правильних висновків про нанесення моральної шкоди позивачу та визначив розмір такої шкоди у сумі 5 000 грн, виходячи з конкретних обставин справи, засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 26 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 21.05.2020

Головуючий

Судді