Справа № 454/2806/18 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/1718/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

28 травня 2020 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді Левика Я.А., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня 2019 року позов задоволено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня 2019 рокубуло залишено без руху, оскільки така була подана всупереч вимогам ст. 357 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а саме для сплати судового збору за подання скарги у відповідності до вимог закону, або подання доказів, які б свідчили про звільнення від сплати судового збору.

Належним чином завірена копія вказаної ухвали була направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зазначену апелянтом в апеляційній скарзі, а саме: 80001 АДРЕСА_1 . Однак вказаний рекомендовандований лист з копією ухвали, був повернутий Львівському апеляційному суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

20.01.2020р. ухвала суду від 26 листопада 2019 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня 2019 рокубез руху, повторно була скерована ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зазначену апелянтом в апеляційній скарзі, а саме: 80001 м АДРЕСА_1 . Однак вказаний рекомендований лист з копією ухвали, був повернутий Львівському апеляційному суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Матеріали справи не містять заяви особи, яка подала апеляційну скаргу, про зміну свого місця проживання.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави - учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи наведене, а також те, що надіслана апелянту копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху двічі повернулася до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» та що, зареєструвавши у квітні 2019 року апеляційну скаргу, апелянт не цікавилася її розглядом, хоча мала таку можливість, зокрема довідатися про постановлені у справі ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень, у суду є підстави вважати, що апелянт недобросовісно здійснює свої процесуальні обов`язки.

У відповідності до змісту ч.3 ст.185 та ч.2 ст.357 ЦПК України, якщо особа, яка подала скаргу відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ч. 3 ст. 357 цього Кодексу, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 357 та ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги. Однак, у випадку повторного подання апеляційної скарги апелянту слід звернути увагу на питання строку на апеляційне оскаження, який на даний час завершився, зважаючи на інформованість апелянта про винесення оскаржуваного судового рішення. Тому у випадку подання апеляційної скарги, таку слід подавати з обгрунтованим клопотанням про поновлення строку на апеляційнке оскарження.

Керуючись ст. 185, ст. 357 ЦПК України, -

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 січня 2019 рокувважати неподаною і повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцять днів з дня її складення.

Судове рішення складено 28.05.2020р.

Суддя Я.А. Левик