26.05.2020
справа №642/6632/16
провадження №6/642/80/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 року Ленінський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Гнатенко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова заяву представника «КП «Харківводоканал» Панасенко І.О. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання,-

в с т а н о в и в:

Представник «КП «Харківводоканал» Панасенко І.О. звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання у справі за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, вказуючи, що 12.01.2017 Ленінським районним судом м.Харкова задоволені позовні вимоги Комунального підприємства "Харківводоканал". В обґрунтування вимог зазначив, що рішення позивач не отримував, про набрання рішенням законної сили йому не було відомо. Тому, посилаючись на положення ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в інформаційному листі від 25.09.2015 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», в якому вказано, що отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску такого строку, просить суд поновити його.

Ухвалою суду від 25.05.2020 року заяву прийнято до свого провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник заявника та боржники в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Враховуючи положення ч.3 ст. 433 ЦПК України, суд ухвалив вважати можливим розглянути заяву за відсутності осіб, що не з`явились.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати причини пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова 12.01.2017 року вимоги - задоволено.

Крім того, згідно інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в від 25.09.2015 «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», - отримання стягувачем виконавчого листа або судового наказу після закінчення строку для пред`явлення його до виконання є поважною причиною пропуску такого строку.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ст.431 ЦПК).

Положення ст.124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (правова позиція ВСУ у справі № 6-608цс15) право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», на ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 05.12.2018 у справі № 643/4902/14-ц.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд.

Відмова в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання тягне за собою фактичне невиконання рішення суду, що, як уже зазначалось, є завершальною частиною розгляду цивільної справи, тому суд, вирішуючи дане питання, відповідно до практики Європейського суду, повинен враховувати, що процесуальні обмеження у вигляді пропуску процесуального строку не можуть обмежувати реалізацію права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (набрав чинності 05.10.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому наказі в додаткових відомостях після резолютивної частини має бути зазначено строк пред`явлення судового наказу до виконання - «три роки», як встановлено ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження, а не «один рік» як невірно зазначено в наказі суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява представника «КП «Харківводоканал» Панасенко І.О. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 431, 433, ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника КП «Харківводоканал» Панасенко І.О. про поновлення пропущеного строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.

Поновити Комунальному підприємству "Харківводоканал" строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №642/6632/16, виданого Ленінським районним судом м.Харкова 21.02.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.Г.Пашнєв