Справа № 603/678/18
Провадження №2/603/10/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Галіяна І.М.,

секретаря судового засідання - Захарчишин М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

предмет позову: стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дітей:сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2000 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №02.

За час шлюбу в подружжя народилося двоє дітей:син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні.

На даний час шлюб між ними розірвано.

Позивач в позовній заяві зазначає, що з моменту розірвання шлюбу та припинення фактичних сімейних відносин відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на утримання не надає попри те, що він є працездатною, здоровою особою, що надає йому можливість працювати та утримувати дітей, а тому пропонує стягувати аліменти в частці від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І.М. від 25.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 11.10.2018 року задоволено клопотання позивача та вирішено звернутись до компетентного суду м.Вроцлав Республіка Польща із судовим дорученням про надання правової допомоги, провадження у справі зупинено.

10.01.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області провадження у справі поновлено у зв`язку з отриманням з районного суду м.Вроцлава Республіки Польща через Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області документів складених під час виконання на території Республіки Польща клопотання Монастириського районного суду Тернопільської області про допит та вручення документів ОСОБА_2 та у зв`язку з відсутністю перекладу отриманих документі призначено перекладача.

02.03.2020 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про проведення судовогоо засідання в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, з протоколу допиту відповідача від 12.08.2019 року здійсненого в районному суді м.Вроцлав Республіки Польща встановлено, що ОСОБА_2 не погоджується з позовними вимогами, а також відмовився приймати участь в судових засіданнях.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що 15.02.2000 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №02.

Від даного шлюбу мають двох дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області 09.04.2004 року та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області 12.07.2007 року.

Згідно вищезазначених свідоцтв, батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є ОСОБА_2 (батько) - відповідач по справі, та ОСОБА_1 (мати) - позивач по справі.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 02.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

З матеріалів справи встановлено, що сторони по справі разом не проживають, спільного господарства не ведуть.

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської області 21.08.2018 року за №1568/10-07та довідки від 24.02.2020 року за №208 виданої Коропецькою селищною радою Монастириського району Тернопільської областівстановлено, що малолітні діти - ОСОБА_5 та Артурпроживають разом із мамою - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на її утриманні та вихованні.

Окрім цього з протоколу допиту відповідача від 12.08.2019 року здійсненого в районному суді м.Вроцлав Республіки Польща встановлено, що відповідач проживає за межами України та є громадянином Республіки Польща, на даний час не працює, на утриманні нікого не має, проживає один.

Інших доходів чи місця роботи відповідача судом не встановлено і учасниками справи суду не повідомлено.

V. Джерела права й акти їх застосування..

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У відповідності до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України..

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою і проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати її.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно ч. 3 ст.12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Частиною 3 ст. 180 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, позивачем заявлений позов про стягнення з відповідача кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу батька.

Згідно до положень ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України).

Оскільки, згідно пояснень ОСОБА_2 зафіксованих в протоколі допиту відповідача від 12.08.2019 року здійсненого в районному суді м.Вроцлав Республіки Польща він ніде не працює проте інколи має нерегулярні заробітки, що не дає суду можливості встановити його дохід, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в частці від його заробітку (доходу).

Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, його матеріальне становище, а саме відсутність постійного місця роботи, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, відсутність інших осіб на утриманні платника аліментів, беручи до уваги відсутність у платника аліментів систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд з врахуванням положень ст. 180, ч. 2 ст. 182 СК України, визначає аліменти в частці від заробітку (доходу), вважаючи, що такий їх розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини.

Крім вищевказаного, суд, при визначенні розміру аліментів також враховує положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дітей повинні забезпечити для них утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження їх здоров`я та розвитку, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом до суду позивач звернулася 21.09.2018 року аліменти підлягають стягненню з цієї дати та до досягнення дітьми повноліття.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

VІ. Судові витрати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання до суду позову про стягнення аліментів.

Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони.

Отже, з відповідача - ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 141, 263, 282, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 180, 182, 183 СК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 21.09.2018 року.

Рішення в межах стягнення платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.05.2020 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (паспорт серії НОМЕР_3 ІПН НОМЕР_4 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого згідно позовної заяви за адресою: АДРЕСА_2 та згідно наданих ним даних проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя І. М. Галіян