Справа № 263/933/20
Провадження № 2/263/1109/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 червня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючої судді Ікорської Є.С.,

за участю секретаря Шпичак Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Маріупольського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Маріупольського міського центру зайнятості, в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 незаконно одержані ним грошові кошти у сумі 1626,66 грн. та судові витрати.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що відповідач 04 квітня 2019 року звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного, на підставі якої з 04 квітня 2019 року йому наданий такий статус та ознайомлено останнього під підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, передбаченими Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом від 11 квітня 2019 року відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 11 квітня 2019 року по 04 квітня 2020 року та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 11 квітня 2019 року. Разом із тим, під час перебування відповідача на обліку у якості безробітного відповідач знаходився у трудових відносинах із ТОВ «Агенція безпеки», звільнений 19 жовтня 2018 року, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, внаслідок чого набув зайнятість та на порушення своїх обов`язків не повідомив позивача про факт працевлаштування, що є підставою для стягнення суми отриманої ним допомоги по безробіттю. Наказом від 03 липня 2019 року

відповідачу припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію відповідача як безробітного з 01 липня 2019 року. Проведеною звіркою даних особи при реєстрації в центрі зайнятості в якості безробітного з даними ПФУ встановлено, що ОСОБА_1 у березні - квітні 2019 року отримав дохід від ОВК з виборів Президента ТВО № 57 та не повідомив центр зайнятості. За даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначено у березні 31 календарний день, відпрацьованих ОСОБА_1 в ОВК з виборів Президента ТВО № 57 та нарахований дохід у сумі 268,94 грн. за категорією 64-особи, які отримують одноразову грошову винагороду, члени виборчої комісії, у квітні - 30 відпрацьованих календарних днів та нарахований дохід у сумі 568,94 грн. за категорією 64-особи, які отримують одноразову грошову винагороду, члени виборчої комісії. На запит Маріупольського міського центру зайнятості голова ОВК з виборів Президента ТВО № 57 повідомив, що 24 травня 2019 року уся виборча документація здана до обласного архіву у м. Костянтинівка та трудового архіву м. Маріуполя. На запити центру зайнятості від «Трудового архіву м. Маріуполя» надійшли відповіді, згідно з якими встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював в ОВК з виборів Президента ТВО № 57 членом комісії ДВК № 142337 у березні - квітні 2019, у трудових договорах особа не значиться, нарахована заробітна плата складає за березень 268,94 грн. та квітень 568, 94 грн. Факт зайнятості відповідача за зазначений період підтверджується наданими архівними довідками від 09 серпня 2019 року за № 2145/05-01 та № 2146/05-01 у яких зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював членом ДВК в Окружній виборчій комісії з виборів Президента України територіального виборчого округу № 57 у дільничній виборчій комісії № 142337 у березні та у квітні 2019 року та отримував заробітну плату у сумі 268,94 грн. за березень 2019 року та у сумі 568,94 грн. за квітень 2019 року. Відповідач під час реєстрації в Маріупольському міському центрі зайнятості знехтував своїм обов`язком, та надав недостовірні дані щодо останнього місця роботи, внаслідок чого допомогу по безробіттю отримував незаконно. У зв`язку з чим, керуючись ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. ст. 44, 45 Закону України «Про зайнятість населення», позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не скористався своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направив.

Рух справи.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 03 червня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Судом установлено, що ОСОБА_1 04 квітня 2019 року звернувся до Маріупольського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного, на підставі якої з 04 квітня 2019 року йому наданий такий статус та ознайомлено останнього під підпис з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, передбаченими Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Наказом від 11 квітня 2019 року ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю з 11 квітня 2019 року по 04 квітня 2020 року та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 11 квітня 2019 року.

Разом із тим, під час перебування відповідача на обліку у якості безробітного відповідач знаходився у трудових відносинах із ТОВ «Агенція безпеки», звільнений 19 жовтня 2018 року, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, внаслідок чого набув зайнятість та на порушення своїх обов`язків не повідомив позивача про факт працевлаштування, що є підставою для стягнення суми отриманої ним допомоги по безробіттю.

Наказом від 03 липня 2019 року ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю та реєстрацію відповідача як безробітного з 01 липня 2019 року.

Так, проведеною звіркою даних особи при реєстрації в центрі зайнятості в якості безробітного з даними ПФУ установлено, що ОСОБА_1 у березні - квітні 2019 року отримав дохід від ОВК з виборів Президента ТВО № 57, про що не повідомив центр зайнятості.

За даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначено у березні 31 календарний день, відпрацьованих ОСОБА_1 в ОВК з виборів Президента ТВО № 57 та нарахований дохід у сумі 268,94 грн. за категорією 64-особи, які отримують одноразову грошову винагороду, члени виборчої комісії, у квітні - 30 відпрацьованих календарних днів та нарахований дохід у сумі 568,94 грн. за категорією 64-особи, які отримують одноразову грошову винагороду, члени виборчої комісії.

На запит Маріупольського міського центру зайнятості голова ОВК з виборів Президента ТВО № 57 повідомив, що 24 травня 2019 року уся виборча документація здана до обласного архіву у м. Костянтинівка та трудового архіву м. Маріуполя.

Також, на запити центру зайнятості від «Трудового архіву м. Маріуполя» надійшли відповіді, згідно з якими встановлено, що ОСОБА_1 дійсно працював в ОВК з виборів Президента ТВО № 57 членом комісії ДВК № 142337 у березні - квітні 2019, у трудових договорах особа не значиться, нарахована заробітна плата складає за березень 268,94 грн. та квітень 568, 94 грн. Факт зайнятості відповідача за зазначений період, підтверджується наданими архівними довідками від 09 серпня 2019 року за № 2145/05-01 та № 2146/05-01 у яких зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював членом ДВК в Окружній виборчій комісії з виборів Президента України територіального виборчого округу № 57 у дільничній виборчій комісії № 142337 у березні та у квітні 2019 року та отримував заробітну плату у сумі 268,94 грн. за березень 2019 року та у сумі 568,94 грн. за квітень 2019 року.

Відомості щодо добровільного повернення відповідачем сплаченої допомоги у матеріалах справи відсутні.

Предметом спору є сума у розмірі 1626,66 грн., яку позивач вважає такою, що переплатив за період з 04 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року, у зв`язку із працевлаштуванням відповідача.

Мотиви суду.

Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Згідно із частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховані судом при ухваленні рішення.

Ураховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного районного центру, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.

Судом установлено, що відповідач отримував допомогу по безробіттю за період з 1 квітня 2019 року по 04 квітня 2020 року та у цей час з 11 квітня 2019 року працевлаштувався до ТОВ «Агенція безпеки», про що не повідомив центр зайнятості, внаслідок чого відбулася безпідставна виплата забезпечення, що свідчить про недобросовісність з боку відповідача.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з квітня 2019 року по червень 2019 року ОСОБА_1 виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 1626,66 грн.

Отже, неповідомлення відповідачем про його працевлаштування, тобто про обставину, яка не дає йому право для визнання його безробітним, свідчить про невиконання ним своїх обов`язків та відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення за період з моменту його працевлаштування, тобто з 04 квітня 2019 року.

З огляду на викладене, вимоги підлягають задоволенню, з підстав, які зазначені у позові.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2102 грн., який пов`язаний із розглядом справи, відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про судовий збір», зокрема щодо розміру його сплати при подачі позову, тому з урахуванням висновку суду про задоволення позову, підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. ст. 44, 45 Закону України «Про зайнятість населення», ст. ст. 12, 13, 141, 206, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов Маріупольського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Маріупольського міського центру зайнятості безпідставно виплачену матеріальну допомогу по безробіттю за період з 04 квітня 2019 року по 30 червня 2019 року у сумі 1626,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Маріупольського міського центру зайнятості судовий збір у розмірі 2102 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Маріупольський міський центр зайнятості, юридична адреса: пр. Металургів, 84б, м. Маріуполь, Донецька область, , тел. (0629) 34-66-12;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Є.С. Ікорська