Справа № 682/1715/20
Провадження № 2/682/724/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2020 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
17.08.2020 до суду надійшов позов представника позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування поданого позову представник позивача вказує, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 у вказаному будинку зареєстрована, але не проживає понад 1,5 роки. Жодного майна чи особистих речей відповідача у будинку немає. З 2019 року ОСОБА_3 свого вкладу до сімейного бюджету по утриманню та веденню спільного господарства не вносить, не сплачує комунальні послуги, не утримує будинок. У зв`язку з наведеним представник позивача звернулась до суду та просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке на праві власності належить ОСОБА_1 .
В судовому засіданні позивач та представник позивача поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав.
Позивач вказав, що відповідачем вони проживали у цивільному шлюбі. З січня 2019 з відповідачем вони разом не проживають, оскільки остання забрала свої речі і переїхала до іншого чоловіка, з яким проживає на теперішній час.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явилась та про причини неявки не повідомила.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно даних Договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 12 грудня 2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.12.2008, ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а..с 10, 11). Згідно технічного паспорту, власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с. 7).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованою в будинку АДРЕСА_1 , однак з 27.01.2019 року там не проживає. За вказаною адресою проживає лише ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується актом обстеження Берездівської сільської ради від 10.08.2020 № 730/06-30 (а.с. 12).
За даними довідки виконавчого комітету Берездівської сільської ради від 04.08.2020 № 650/12-10, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 13).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є сусідами позивача підтвердили, що у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає з 2019 року, оскільки проживає та веде спільне господарство з іншим чоловіком.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне.
Гарантування кожному права на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.
Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Статтею 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з п.п.1,2,5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач більше року відсутня за вказаною адресою, житлом не цікавиться, участі в утриманні будинку не бере, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України суд, ст. 72 ЖК УРСР, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 12, 141, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована: АДРЕСА_1 ), такою, що втратила право на користування житловим приміщенням житловим будинком за АДРЕСА_1 внаслідок відсутності в ньому без поважних причин понад один рік.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) 840 грн. 80 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.