Справа № 137/363/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Заєць Б.В. звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по АДРЕСА_1 . Після смерті баби спадкоємцем виступив батько позивача - ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Коли позивач звернувся до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то отримав відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що залишилося після ОСОБА_2 .
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився. Його представник-адвокат Заєць Б.В. надав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у відсутність позивача та його представника. Позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 54).
Представник відповідача Уладівської сільської ради Літинського району Вінницькі області до судового засідання не з`явився надіславши на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи просить проводити у відсутність представника сільської ради. Позовну заяву визнають (а.с. 42).
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 8), ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 9) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 10) батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Довідкою Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області за № 382 від 26.02.2020(а.с. 12) зазначається, що ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Спільно з нею проживав її син ОСОБА_3 . Довідками вищенаведеного органу за № 386 від 27.02.2020 та № 384 від 26.03.2020 (а.с. 13) зазначається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 згідно записів по господарських книг належав ОСОБА_2 . ОСОБА_3 до дня смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 , спільно з ним проживав та був зареєстрований його син ОСОБА_1 . Згідно заповіту від 19.09.2016 (а.с. 14) ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого все її майно, де б воно не було з чого б воно не складалось, в тому числі те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповідає сину ОСОБА_3 . Технічним паспортом (а.с. 15-18) зазначається технічна характеристика будинку по АДРЕСА_1 . Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 252/02-14 від 17.03.2020 (а.с. 19) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по причині відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Одночасно вказаним листом зазначається, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 . Матеріалами спадкової справи Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області (а.с. 31-38) підтверджується намір позивача успадкувати майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Відповідно до довідки Уладівської сільської ради Літинського району Вінницької області (а.с. 53), ОСОБА_2 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 користувалась земельною ділянкою площею 0,13 га в АДРЕСА_1 . Випискою з погосподарської книги за 2016-2020 роки (а.с. 52) зазначається, що ОСОБА_1 проживав спільно із ОСОБА_3 .
Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач ОСОБА_1 не може нотаріально оформити свої спадкові права, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за ним право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті якої прийняв її син ОСОБА_3 , у свою чергу спадщину після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняв його син - позивач у справі ОСОБА_1 .
Судові витрати, за клопотанням позивача (а.с. 5) слід залишити за останнім.
Керуючись ст.ст. 16, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, т.ст. 2, 141, 200, 206, 209, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., беручи до уваги правову позицію ВССУ від 24.01.2011 р. у справі № 6-2064св10, суд,
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку літера "А" загальною площею 69,4 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м., допоміжною площею 23,4 кв.м, веранди літера «а», ганку з навісом, ями для кормів «Б», гаражу «В», сараю з літньою кухнею «Г», погребу «П/Г», сараю «г», ями для кормів «Д», сараю «Е», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, криниці АДРЕСА_3 3, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.