Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/600/20
Провадження № 2/499/267/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 жовтня 2020 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Мельника Р.А. розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Іванівка Одеської області справу №499/600/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на ті обставини, що 14 вересня 2017 року між ним і ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб.

Від шлюбу є одна малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбно-сімейні стосунки між ссторонами припинені. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Підставою звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є зрада дружини чоловіку в подружній вірності.

Сторони проживали спільно однією сім`єю у житловому будинку, належному його матері ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . Місяць назад дружина покинула дане помешкання.

Позивач вважає, що нашу сім`ю вже не зберегти, тому просить суд не встановлювати строку для примирення сторін.

Позивач, як батько малолітньої дитини ОСОБА_6 , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, нормального розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання нашої дитини, тому просить визначити місце проживання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання справу слухати у її відсутність на позовних вимогах наполягає.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, просила справу слухати у її відсутність.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог служба у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явились, надали до суду висновок по суті предмету спору.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, враховуючи безумовне визнання відповідачем позову, яке в свою чергу не суперечить вимогам закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Від шлюбних відносин із відповідачем є неповнолітня дитина, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Шлюбно-сімейні стосунки між ссторонами припинені. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Підставою звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу є зрада дружини чоловіку в подружній вірності.

Сторони проживали спільно однією сім`єю у житловому будинку, належному його матері ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . Місяць назад дружина покинула дане помешкання.

Позивач вважає, що нашу сім`ю вже не зберегти, тому просить суд не встановлювати строку для примирення сторін.

Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого.

Згідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частиною 3 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Виходячи з наведеного враховуючи, що позивачка не бажає підтримувати сімейні стосунки з відповідачем, відповідач в свою чергу позовні вимоги визнав та також наполягає на розірвання шлюбу, збереження даного шлюбу суперечить їх інтересам, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, беручи до уваги, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини судом встановлено наступне.

Позивач посилається , що дитина повинна проживати з ним в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , належному його матері ОСОБА_5 , яка проживає разом з нами та бере активну участь у вихованні дитини. Коли позивач на роботі вона надає йому допомогу у догляді за дитиною.

Позивач працює на посаді начальника відділення зв`язку Іванівського районного територіального центру комплектування та соціально підтримки, у нього нормований робочий день, отримує стабільну заробітну плату, спроможний забезпечити доньку всім необхідним. За місцем роботи та проживання характеризуюся позитивно. Алкогольними напоями не зловживає. На обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідачка не має власного жила, на даний час проживає в орендованій квартирі свого співмешканця. Працює на підприємстві ТОВ «Іванівські млинарі», коли виходить на роботу, окрім нього з мамою немає інших близьких людей або родичів які б опікувалися дитиною.

Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально забезпечувати.

Позивач не маю наміру перешкоджати відповідачці в здійсненні її прав та обов`язків щодо їх дитини.

Відповідачка не заперечувала щодо даної позовної вимоги, а визнала позов в повному обсязі.

Третя сторона у справі надали висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.І ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст.161 визначено якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оскільки відповідачка у справі позов визнала, а також те, що підстав вважати, що визнанням позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити.

На підставі ст.3,29,56,104-105,110,112,113,160,161 СК України, керуючись ст.ст. 12,200,206,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги - служба у справах дітей Іванівської районної державної адміністрації Одеської області (смт.Іванівка, вул.Центральна, 93 А Іванівського району Одеської області) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 14 вересня 2017 року у Іванівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №44.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ..

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

СуддяР. М. Тимчук