Справа № 404/5544/20
Номер провадження 2/404/1612/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванова Н.Ю., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Іващенко Ігор Юрійович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання не чинити перешкод в майбутньому, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання не чинити перешкод в майбутньому, просив:

- стягнути на його користь з ОСОБА_2 7500 грн. матеріальної шкоди;

- стягнути на його користь з ОСОБА_3 7500 грн. матеріальної шкоди;

- стягнути на його користь з ОСОБА_2 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- стягнути на його користь з ОСОБА_3 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не встановлювати двері у спільному коридорі до квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, приходжу до висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Позивачем заявлено клопотання про розстрочення сплати судового збору до виходу суду до нарадчої кімнати.

Законом України «Про судовий збір» встановлено розміри ставок судового збору, наведено перелік пільг, які надаються державою щодо сплати судового збору окремим категоріям позивачів та передбачено можливість відстрочення, розстрочення сплати судового збору, або взагалі звільнення від сплати.

Відповідно до частини 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Виходячи із зазначених норм, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

У пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8Закону України «Про судовий збір» та статті 81ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Скрутне матеріальне становище - це умови існування фізичної особи, які проявляються перш за все при відсутності грошових коштів та інших майнових засобів, що необхідні для задоволення потреб фізичної особи та придбання речей першої необхідності продуктів харчування, медичних ліків, одягу тощо.

Окрім того, незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, довідки про склад сім`ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

Позивачем до клопотання про розстрочення сплати судового збору надано довідку про те, що він навчається в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті імені Володимира Винниченка на державній основі та довідку про доходи, де зазначено, що він отримує стипендію, розмір якої з березня 2020 року по серпень 2020 року склав 11352 грн.

Однак отримання позивачем стипендії за місцем навчання, само по собі не може свідчити про скрутний майновий стан позивача станом на день звернення з позовом до суду, оскільки ним не надано інших доказів на підтвердження того, що його майновий стан на день звернення до суду перешкоджає сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку і розмірі, або навіть в частині.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Крім того, відповідно до ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням зазначеного в задоволенні клопотання слід відмовити.

Таким чином, всупереч ч. 4 ст. 175 ЦПК України, ч. 4 статті 177 ЦПК України позивачем судовий збір не сплачено, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі до позовної заяви не надано.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI), (зі змінами та доповненнями), визначено, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до статті 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840 грн. 80 коп.).

Позовна вимога майнового характеру у 2020 році позивачами фізичними особами оплачується з розрахунку 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510 грн.).

Згідно із статтею 6 Закону № 3674-VI судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У позовній заяві заявлено дві вимоги про стягнення матеріальної шкоди, дві вимоги про стягнення моральної шкоди та вимогу про зобов`язання не чинити дії.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 4204 грн. та долучити до матеріалів справи оригінал квитанції про сплату судового збору.

У відповідності до пункту 2 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Проте, із позовної заяви вбачається, що позивачем не зазначено місто у якому проживають відповідачі та поштові індекси.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються до суду в оригіналі або в належним чином завіреній копії, учасник справи, який подає документи в копіях повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено.

Додана до позовної заяви ксерокопія рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2008 року вищевказаним вимогам не відповідає. Текст рішення прочитати не можливо, поля документа порушені.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається з прохальної частини позову позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь по 7500 грн. матеріальної шкоди.

Разом з тим, обираючи саме такий спосіб захисту порушеного права, позивач не зазначає правових підстав в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди.

Позивачу, обираючи спосіб захисту відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України, необхідно обґрунтувати розмір матеріальної шкоди щодо кожного з відповідачів.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).

Також у роз`ясненнях, наданих Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995, вказано, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві (п. 4). У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

У позові заявлено вимогу про стягнення відшкодування моральних збитків. Разом з тим, не зазначено докази, що підтверджують завдання моральної шкоди.

Також, зі змісту позову вбачається, що позивач, просить витребувати цивільну справу № 2-914/08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням. Водночас, зазначення по тексту позовної заяви вимоги про витребування доказів є процесуально недопустимим, адже клопотання про витребування доказів оформлюється окремим процесуальним документом та має відповідати положенням ст. 84 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя дійшов висновку, що позовна заява повинна бути залишена без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали судді.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання позивача про розстрочення сплати судового збору до виходу суду до нарадчої кімнати - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Іващенко Ігор Юрійович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобов`язання не чинити перешкод в майбутньому - залишити без руху, з підстав, викладених у мотивувальній частині ухвали.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10- ти (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу запропонувати у встановлений строк:

- сплатити судовий збір у розмірі 4204 грн. на р/р UA0011003; Код банку отримувача (МФО) 899998; отримувач коштів: УК у м. Кроп-цький/Фортечн.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38037409, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу (судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Кіровський районний суд міста Кіровограда, надавши суду оригінал квитанції;

- надати належним чином складену позовну заяву в новій редакції із зазначенням міста проживання відповідачів, поштових індексів, зазначити правові підстави в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, обґрунтувати розмір матеріальної шкоди щодо кожного з відповідачів, зазначити докази, що підтверджують завдання моральної шкоди.

- надати належної якості ксерокопію рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2008 року;

- клопотання про витребування доказів оформлене окремим процесуальним документом, що відповідає положенням ст. 84 ЦПК України.

В разі виконання вимог у встановлений судом термін, заява буде вважатись поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати представнику позивача.

Ухвала може бути оскаржена щодо визначення розміру судових витрат шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення цієї ухвали.

Повний текст ухвали складено 06.10.2020 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова