ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/879/20 Справа № 210/2507/18 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 24 липня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2018 року до Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз про стягнення моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 24 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Криворіжгаз про стягнення моральної шкоди - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 24 липня 2019 року по справі №210/2507/18 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

У відзиві АТ Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 24 липня 2019 року просить рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 24 липня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 17 Правил, постачальник має право здійснити заходи з припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ. Для цього постачальником має бути укладений з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. При необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ постачальник надсилає Оператору ГРМ відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення), копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача.

Відповідно п. 1. гл. 7 Розділу 6 Кодексу ГРМ, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є співвласником домоволодіння АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . До 13.09.2017 року за зазначеною адресою здійснювався розподіл природного газу, що підтверджує факт приєднатися Позивача до умов договору розподілу природного газу.

06 вересня 2017 року на адресу ПАТ «Криворіжгаз» надійшло доручення на припинення газопостачання побутовим споживачам (населенню) від ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», відповідно до якого відповідачу необхідно здійснити припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із заборгованістю за спожитий природний газ в розмірі 2027,95 грн.

13 вересня 2017 року, представниками ПАТ «Криворіжгаз» в присутності позивача було здійснено відключення від системи газопостачання, шляхом перекриття ввідних кранів на газовій плиті та газовій колонці. З приводу вищезазначеного складено акт на відключення, в якому зазначено, що газ на газове обладнання не надходить. Позивач підписала акт про відключення без зауважень та застережень.

Відповідно п. 3.2. розділу ІІІ ПБСГ, власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач)) повинен забезпечити утримання системи газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно п. 3.3. розділу ІІІ ПБСГ, власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач)) відповідає за технічний стан і безпечне користування газопроводами, газовими приладами, димовими та вентиляційними каналами.

Отже, 13.09.2017 року представники ПАТ «Криворіжгаз» здійснили припинення газопостачання та аварійною службою ПАТ «Криворіжгаз» було переопломбовано ввідний кран на газову плиту, у зв`язку з витоком газу.

Як вбачається з матеріалів справи, жодної інформації про вибух та спричинення матеріальних збитків в акті на встановлення охоронної пломби не зазначено, а тому припинення газопостачання за адресою позивача відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства.

Будь-яких доказів в підтвердження зазначених у позовній заяв фактів, ОСОБА_1 не надано.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 підтвердили обставини, викладені в позовній заяві та пояснили, що не знали того, що неможна запалювати сірники, запальнички при запаху газу та зазначили, що дуже морально страждали, так як перелякалися та переживали за життя та здоров`я своє та своїх дітей.

Отже, доказами, які знаходяться в матеріалах справи, не доведено протиправність дій ПАТ «Криворіжгаз», що спричинило завдання позивачу моральної шкоди.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіючава та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. За яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві відповідні докази відсутні.

Згідно п. 2 Постанови спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Пункт 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції).

Відповідно пп. 31 п.1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року, природний газ, нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ та газ сланцевих товщ, газ колекторів щільних порід, газ центрально-басейнового типу (далі-природний газ) суміш вуглеводнів та невуглеводневих компонентів, що перебуває у газоподібному стані за стандартами і є товарною продукцією.

Будь-яких доказів того, що природний газ, який постачався за адресою: АДРЕСА_1 , мав наявні недоліки або дефекти до позовної заяви не додано.

А тому, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що доказами, які знаходяться в матеріалах справи, не доведено протиправність дій ПАТ «Криворіжгаз», які б спричинили позивачу моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги, що матеріалами справи підтверджено, що опломбування проводилось принаймні двічі за один день та у другому Акті зазначено причину переопломбування витік газу, а тому відповідачем свій обов`язок виконано не належним чином, що призвело до витіку газу і відповідно до наступного вибуху (спалаху), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції в повному обсязі з`ясовано всі обставин, необхідні для вирішення спору у даній справі.

Отже, доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі не дають підстав дійти переконання про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а фактично є доводами позову, яким районним судом дана належна правова оцінка.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 24 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С. Городнича