Справа №557/1392/19
Провадження №2/557/99/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2020 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Пацка Д.В.

секретар судових засідань - Гуменюк Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 92 043,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору № б/н від 11.04.2012 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 27 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач не виконує свої зобов`язання за даним договором, а саме не надає своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

Відповідач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Подав відзив на позов, у якому просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, на підставі того, що при підписанні заяви від 11.04.2012, не було досягнуто всіх істотних умов кредитного договору, зокрема вказує, що не було досягнуто між сторонами істотних умов кредитного договору, щодо зміни відсоткової ставки.

Також вказує, що «Умови та правила надання банківських послуг» він не підписував та вважає, що їх не можна вважати складовою частиною кредитного договору з огляду на їх мінливий характер, також відсутні докази, що підписуючи анкету - заяву, він розумів, саме ті Умови та правила надання банківських послуг які долучені позивачем до позову. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони письмовому вигляді обумовили ціну договору, сплату відсотків, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів).

А тому, просить суд, у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому вказує, що підписуючи Умови та правила банківських послуг клієнт дав згоду на встановлення кредитного ліміту в тому числі на збільшення або зменшення або його анулювання. Вказує, що перевипуск картки не являється укладенням нового кредитного договору, а спрямований на перевипуск картки з новим строком дії до раніше відкритого карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості сформована на дату перевипущеної картки відображається та враховується на пере випущеній картці.

Щодо зміни відсотків, вказує, що при підписанні кредитного договору мі ж сторонами було досягнуто умови, що встановлення змінної відсоткової ставки.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

11.04.2012 відповідач уклав вказану вище угоду і отримав кредит у розмірі 27 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок на платіжну картку.

Згідно відповіді на запит суду про надання документів, а саме інформацію, щодо картки відповідача, яку було видано за заявою від 11.04.2012, про строк дії картки та її пере випуск, зміну кредитного ліміту, судом встановлено, що картка перевипускалася: видано 11.04.2012 термін дії до03.16, в подальшому 30.10.2015 термін дії до 10/19; 29.02.2016 до 10/19; 05.09.2016 до 05/20; 01.02.2018 до 12/21.

Встановлено, зміну кредитного ліміту: 11.04.2012 - 300 грн.; 13.04.2012 - 900 грн.; 20.01.2016 - 5100 грн.; 20.01.2016 - 5000 грн., 24.01.2016 - 5000 грн., 05.09.2016 - 5000 грн., 05.09.2016 - 8000 грн., 02.04.2017 - 11000 грн., 19.06.2017- 15000 грн., 29.10.2017 - 17000 грн., 30.10.2017 - 18500 грн., 03.11.2017 - 22 000 грн., 05.11.2011 - 24 000 грн., 07.11.2017- 25000 грн., 21.12.2017 - 2700 грн.,13.08.2018 - 0,00 грн.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності і взаємному зв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як підтверджується матеріалами справи, банк в повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість.

Позивач визначив розмір заборгованості, виходячи з вказаного вище розрахунку, який станом на 17.07.2019 становить 92043,00 грн. та складається з: 39291,00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 13063,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 - по відсотках за користування кредитом, 34 829,52, - пеня за прострочене зобов`язання, 00, 00 грн. - нараховано пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4359,19 грн., штраф (процентна складова).

Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З цього приводу суд вказує таке.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (11.04.2012) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (04.09.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 11.04.2012 відсоткова ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, нарахування простроченого тіла кредиту.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також нарахування на суму кредиту простроченого тіла кредиту, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача: 13063,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 - по відсотках за користування кредитом, 34 829,52, - пеня за прострочене зобов`язання, 00, 00 грн. - нараховано пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 4359,19 грн., штраф (процентна складова).

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року.

Укладений між сторонами кредитний договір від 11.04.2012 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 39 291.00 грн., а в решті вимог позову слід відмовити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають до часткового задоволення.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (39 291.00*1921,00/92043.00).

Керуючись ст. ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273, 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.04.2012 в сумі 39 291 (тридцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто одна) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір в розмірі 820 грн. 03 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до "Прикінцеві положення" ЦПК України пункту 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

Вказаний Закон набрав чинності 2 квітня 2020 року.

Таким чином, встановлений даним рішенням строк для подачі апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Позивач: АТ КБ «ПриватБанк», (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Адреса АДРЕСА_1 .

Суддя Д.В. Пацко