Справа № 750/1565/20
Провадження № 2/750/661/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2020 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
головуючого судді Требух Н.В.
з секретарем судового засідання Будаш М.В.,
справа №750/1565/20
позивач ОСОБА_1
відповідач ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
21.02.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належної їй квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира належить їй на праві приватної власності, відповідач, який є її братом тривалий час у квартирі не проживає, тягар утримання майна не несе, однак зареєстрований у вказаній квартирі, що створює їй як власнику квартири перешкоди у реалізації права власності.
Сторони в судове засідання не з`явились, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав.
Фіксуванння судового засідання технічним записом не здійснювалося.
В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні ним правові відносини.
Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Згідно довідки Управління адмінпослуг Чернігівської міської ради №1216 від 12.02.2020 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який є братом позивача, зареєстрований у спірній квартирі до набуття позивачем права власності, в добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, в квартирі не проживає понад один рік.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.
Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,
позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 паспорт НОМЕР_2 від 14.01.1997 року) , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Требух