Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/772/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Надопта А.А., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на земельну ділянку, третя особа: Державне підприємство «Радгосп-Завод Виноградівський»

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернула в суд із позовною заявою до Широківської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на земельну ділянку, третя особа: Державне підприємство «Радгосп-Завод Виноградівський».

Позовні вимоги мотивує тим, що 28 березня 2013 року Виноградівським районним судом у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Радгосп-завод Виноградівський», Широківської сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба Виноградівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності, ухвалено рішення, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на будівлю зерноскладу загальною площею 513,2 м.кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Виноградівського районного суду від 29.08.2019, прийнятою у справі №299/2449/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, затверджено мирову угоду, на підставі якої, позивач набула право приватної власності на будівлю зерноскладу загальною площею 513,2 м.кв., в тому числі площа зерноскладу 293,2 м.кв., площа навісу - 66,6 м.кв., площа навісу - 153,4 м.кв., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

08 листопада 2019 року, на підставі вказаного рішення суду від 29.08.2019 року, державним реєстратором Виноградівської районної державної адміністрації проведено за позивачем державну реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру нерухомого майна, реєстраційний номер 2, номер запису -34151042 від 08.11.2019.

Вищевказана нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці площею 0,40 га, сільськогосподарського призначення на території Широківської сільської ради, в межах зазначених у таблиці координат поворотних точок, відображених в кадастровому плані земельної ділянки. Право власності на будівлю зерноскладу ОСОБА_2 та в подальшому ОСОБА_1 набуто за рішенням суду без зазначення площі земельної ділянки на якій будівля розміщена.

10.12.2019 року та повторно 02.01.2020 року позивач звернулася до Державного підприємства «Радгосп-Завод «Виноградівський» з прохання надання згоди на вилучення земельної ділянки площею 0.40 га, яка розміщена в АДРЕСА_1 , та на якій розміщена будівля зерноскладу.

07.02.2020 року керівником ДП «Радгосп-Завод» Виноградівський» позивача повідомлено, що ДП «Радгосп-Завод» Виноградівський» засновано на державній власності та входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, яке підприємство має право відчужувати, віддавати в заставу майнові об`єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів лише за попередньою згодою органу управління, а така згода Міністерства аграрної політики та продовольства України на вилучення земельної ділянки площею 0,40 га відсутня. З цієї відповіді виливає, що ДП «Радгосп-Завод «Виноградівський» в особі його засновника наділений повноваженнями лише щодо розпорядження основними фондами підприємства, а повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою, на якій розміщена належна позивачу на праві власності будівля зерноскладу, у вказаного підприємства відсутні.

На підставі вище викладеного позивач звернулася із позовом про визнання за нею права власності.

Сторони по справі, третя особа в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача, відповідно до поданої заяви з вимогами позову погоджується повністю, справу просить розглянути у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

28 березня 2013 року Виноградівським районним судом у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Радгосп-завод Виноградівський», Широківської сільської ради Виноградівського району, третя особа без самостійних вимог Реєстраційна служба Виноградівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності, ухвалено рішення, яким визнано за ОСОБА_2 право власності на будівлю зерноскладу загальною площею 513,2 м.кв., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Виноградівського районного суду від 29.08.2019, прийнятою у справі №299/2449/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, затверджено мирову угоду, на підставі якої, позивач набула право приватної власності на будівлю зерноскладу загальною площею 513,2 м.кв., в тому числі площа зерноскладу 293,2 м.кв., площа навісу - 66,6 м.кв., площа навісу - 153,4 м.кв., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

08 листопада 2019 року, на підставі вказаного рішення суду від 29.08.2019 року, державним реєстратором Виноградівської районної державної адміністрації проведено за позивачем державну реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру нерухомого майна, реєстраційний номер 2, номер запису -34151042 від 08.11.2019.

Вищевказана нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці площею 0,40 га., сільськогосподарського призначення на території Широківської сільської ради, в межах зазначених у таблиці координат поворотних точок, відображених в кадастровому плані земельної ділянки. Право власності на будівлю зерноскладу ОСОБА_2 та в подальшому ОСОБА_1 набуто за рішенням суду без зазначення площі земельної ділянки на якій будівля розміщена.

10.12.2019 року та повторно 02.01.2020 року позивач звернулася до Державного підприємства «Радгосп-Завод «Виноградівський» з прохання надання згоди на вилучення земельної ділянки площею 0.40 га, яка розміщена в АДРЕСА_1 , та на якій розміщена будівля зерноскладу.

07.02.2020 року керівником ДП «Радгосп-Завод» Виноградівський» позивача повідомлено, що ДП «Радгосп-Завод» Виноградівський» засновано на державній власності та входить до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України, яке підприємство має право відчужувати, віддавати в заставу майнові об`єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць та підрозділів лише за попередньою згодою органу управління, а така згода Міністерства аграрної політики та продовольства України на вилучення земельної ділянки площею 0,40 га відсутня. З цієї відповіді виливає, що ДП «Радгосп-Завод «Виноградівський» в особі його засновника наділений повноваженнями лише щодо розпорядження основними фондами підприємства, а повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою, на якій розміщена належна позивачу на праві власності будівля зерноскладу, у вказаного підприємства відсутні.

Відповідно до змісту ст.ст. 12, 122 ЗК України вбачається, що розпорядження землями територіальної громади для всіх потреб, у тому числі надання їх у приватну власність належить до повноважень органів місцевого самоврядування.

Ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Ст. 120 ЗК України має імперативний характер та вказує, що особа яка придбала будівлю чи споруду, де-факто стає власником земельної ділянки. Цивільний та Земельний кодекс взагалі не допускає виникнення такої ситуації, коли розташований на земельній ділянці об`єкт нерухомості належить на праві власності одній особі, а земельна ділянка перебуває у власності чи на праві оренди або постійного користування у іншої.

Верховний Суд України в постанові від 12.10.2016 року у справі №6-2225 цс 16 виклав правову позицію, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

У нового власника при переході права власності на будівлю завжди виникають права на земельну ділянку, на якій розташована ця будівля і на земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування цієї будівлі (ВСУ у справі № 6-253цс16 від 13 квітня 2016р).

Таким чином, право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості (будівля зерноскладу, навісу №1, навісу №2), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 101-у власності або користуванні.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст.158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України та п.1 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права.

Згідно ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно таблиці координат поворотних точок, відображених в кадастровому плані земельної ділянки, на якій розташовані будівлі зерноскладу з навісом № НОМЕР_2 та навісом № НОМЕР_3 , що належать їй на праві приватної власності (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

ГоловуючийА. А. Надопта