КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/240/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Білич І.М.

суддів - Іванченка М.М., Болотова Є.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Оболонського районного суду м. Києва Яценко Н.О.,

по цивільній справі № 756/10894/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 10 337,16 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, та витрати на проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 1700 грн.

Посилаючись на те, що 17.06.2017 року з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень. Згідно звіту №588/9-17 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ від 19.10.2017 року, матеріальний збиток, який заподіяний позивачу внаслідок ДТП становить 16 257,03 грн., а вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля визначено в сумі 21 361,66 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», після звернення до якої в порядку прямого врегулювання збитків позивач отримав страхове відшкодування в загальному розмірі 11 024,50 грн.

Враховуючи, що вказаної суми не достатньо для повного відшкодування збитків, позивач відповідно до положень ст.1194 ЦК України просив стягнути різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою з винної в ДТП особи - ОСОБА_2 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 232,54 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, а також 1700 грн. витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу.

Скаржник з посиланням на судову практику зазначав, що винна в ДТП особа зобов`язана сплатити на користь потерпілого різницю між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування, яка підлягала виплаті страховиком, оскільки відповідні витрати згідно положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягають відшкодуванню страховою компанією.

ОСОБА_2 подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що йому завдано майнової шкоди на 21 361,66 грн. Відповідач наполягав на тому, що страховиком в повному обсязі компенсовано позивачеві понесені ним збитки в розмірі 11 024,50 грн. шляхом оплати ремонтних робіт, проведених 20.10.2017 року ТОВ «Автоальянс Київ». Зазначений розмір збитків, на думку відповідача, відповідає і ремонтній калькуляції, проведеній ПрАТ «СК «ВУСО» в липні 2017 року.

ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, зазначивши, що ремонтна калькуляція, на яку посилається відповідач, не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки з неї неможливо встановити, ким вона складена та чи є така особа суб`єктом оціночної діяльності. Вважає, що Звіт №588/9-17 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ від 19.10.2017 року в повній мірі підтверджує заявлені ним позовні вимоги.

На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що 17 червня 2017 року близько 17 год. 30 хв. в м. Києві ОСОБА_2 , керуючи автомобілем FIAT PUNTO державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по проспекту Степана Бандери, 20-Б, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що спричинило пошкодження обох транспортних засобів.

Зазначена ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.07.2017 року в справі про адміністративне правопорушення № 756/8635/17-п.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідно до полісу №АК4692672.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», поліс №АК5771055, після звернення до якої в порядку прямого врегулювання збитків позивач отримав страхове відшкодування в загальному розмірі 11 024,50 грн.шляхом оплати ремонтних робіт, проведених з жовтня 2017 року ТОВ «Автоальянс Київ».

Відповідно звіту №588/9-17 від 19.10.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку було визначено розмір матеріального збитку, який заподіяний ОСОБА_1 - 16 257,03 грн., та вартість відновлювального ремонту (без врахування коефіцієнту фізичного зносу) - 21 361,66 грн.

За проведення вказаної оцінки позивачем сплачено 1700 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 04.07.2018 року в рамках справи № 755/18006/15 -ц провадження № 14 -176 цс18).

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що відносини між винною у ДТП особою - ОСОБА_2 та його страховиком - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»» регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України, а також полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК4692672.

Зазначеними нормами права та полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК5771055 регулюються взаємовідносини також і між потерпілим ОСОБА_1 та його страховиком ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» в частині здійснення процедури прямого врегулювання збитків, за якої страховик потерпілого виконує зобов`язання замість страховика винної в ДТП особи.

Відповідно до ч.3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Зокрема, з матеріалів справи слідує, що з метою відшкодування заподіяних збитків ОСОБА_3 звернувся до страховика - ПрАТ СК «ВУСО» в порядку прямого врегулювання збитків.

Страховиком 19.06.2017 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача (а.с. 112) та 13.07.2017 року складено ремонтну калькуляцію № НОМЕР_3 (а.с. 107-11), згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням ПДВ складає 11 388,94 грн.

Врахувавши коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, ПрАТ СК «ВУСО» повідомило позивача про те, що вартість матеріального збитку, який страховик готовий компенсувати останньому складає 9 245,81 грн.

У жовтні 2017 року ТОВ «Автоальянс Київ» провело ремонтні роботи транспортного засобу позивача, вартість яких склала 11 024,50 грн. (а.с. 26-27), 9 245,81 грн. з яких було перераховано страховиком ПрАТ СК «ВУСО» 15 вересня 2017 року.

Решта коштів (вартості ремонтних робіт) була сплачена ОСОБА_1 особисто 21 жовтня 2017 року, однак 05.03.2018 року компенсовано страховиком ПрАТ СК «ВУСО» (а.с. 27-28)

Зазначене вище, на думку колегії суддів свідчить про те, що позивач самостійно обрав спосіб захисту та відновлення своїх порушених прав. А саме, шляхом звернення до страхової компанії, де була застрахована його обов`язкова цивільно - правова відповідальність як власника наземних транспортних засобів ( поліс №АК4692672) у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - в порядку прямого врегулювання збитків.

Відтак слід вважати, що ОСОБА_1 погодився з розміром вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, відображеному у ремонтній калькуляції №771637 (а.с. 107-111), обсягом проведених ремонтних робіт ТОВ «Автоальянс Київ». Про що свідчить відсутність будь-яких заперечень з боку позивача, щодо переліку проведених робіт, наявності невиконаних відновлювальних робіт, не погодження з вартістю відновлювального ремонту, тощо. В акті огляду пошкодженого автомобіля від 19.06.2017 року також відсутні будь-які зауваження ОСОБА_1 щодо виявленого обсягу ушкоджень.

Що вказує таким чином на проведення страховою компанією позивача повного обсягу робіт по відновленню транспортного засобу позивача, що зазнав ушкоджень внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 17.06.2017 року з вини відповідача ОСОБА_2 .

Правовими підставами для подачі позову до відповідача ОСОБА_2 щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо -транспортної пригоди ОСОБА_1 визначив положення норм ЦК України, а саме ст.ст.1192, 1194.

Згідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надано до суду звіт №588/9-17 від 19.10.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу ( а.с. 12-24 ).

За висновками якого: 1) вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 16 257,03 гривни;

2) вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_2 без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 21 361,66 гривень;

3) ринкова вартість легкового автомобіля NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_2 до моменту ДТП становить 247 375, 10 гривень.

За проведення вказаної оцінки позивачем сплачено 1700 гривень.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Колегія суддів вважає, що зазначений вище звіт не є належним та допустимим доказом по справі. Виходячи з того, що не містить у собі як у вступній, описовій так і мотивувальній частині посилань на те, що визначення вартості матеріального збитку, вартості відновлювального ремонту, а також ринкової вартості легкового автомобіля NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснювалося виходячи з отриманих ушкоджень які сталися внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 17.06.2017 року за участю автомобілів NISSAN NOTE, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля FIAT PUNTO державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Крім того, як вбачається із матеріалів справи ДТП мала місце 17.06.2017 року. Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу складено 19.10.2017 року. На той час уже страховою компанією позивача було складено калькуляцію, та сплачено на проведення відновлювального ремонту кошти, відтак змінено обставини щодо переліку пошкоджень, яких зазнав автомобіль позивача на момент ДТП яка мала місце 17.06.2017 року.

Однак, позивач звертаючись до спеціаліста в жовтні 2017 року, як не зазначив дату і час події на яку останньому слід було визначити розмір запитуваних відшкодувань, так і не надав оцінювачу дані, щодо переліку пошкоджень які вже були установлені в акті огляду пошкодженого автомобіля станом на 19.06.2017 року так і ремонтну калькуляцію № 7711367 від 13.07.2017 року складену страховою компанією позивача.

Відтак, складений звіт не відображає в собі зміни щодо обставин наявності існування невідшкодованої майнової шкоди завданої автотранспортному засобу позивача після проведення ТОВ «Автоальянс Київ» відновлювального ремонту.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що як вимоги позивача заявлені при подачі позову щодо стягнення з відповідача 10 337,16 гривень ( як різницю між вартістю відновлювального ремонту та страховою виплатою з винної в ДТП особи), так і вимоги скаржника ( позивача) в апеляційній скарзі про стягнення з відповідача 5232, 54 гривни в рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП, ( що є різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування), не підлягають до задоволення також з зазначених вище підстав.

Суду першої інстанції як підставу для відмови у задоволенні позову серед зазначених ним у рішенні, слід було також вказати на відсутність доведеності заявлених позовних вимог, а саме відсутності надання доказів на підтвердження того, що розмір наданого страховою компанією позивача страхового відшкодування ( жовтень 2017 року, березень 2018 року), не в повній мірі дав можливість провести відновлювальні ремонтні роботи пошкоджень автомобіля позивача, що утворилися внаслідок ДТП від 17.06.2017 року за участю та з вини відповідача. Та надавали право ОСОБА_1 на відшкодування в порядку визначеному положеннями ст. 1194 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відлягає зміні в частині мотивів відмови в позові, з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

У іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 368, 374, 376, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року змінити,виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач :

Судді: