ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2871/20 Справа № 185/2806/19 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Ідея Банк"

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича, в якому просив суд визнати виконавчий напис, виконаний приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем за реєстраційним № 1195 від 23.05.2018 року таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням норм чинного закону, в зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Не враховано, що позивач здійснював погашення кредиту декілька разів, вчинено напис поза межам свого нотаріального округу а також зазначає, що заборгованість є спірною, так як розмір стягуваної з нього пені значно перевищує розмір заборгованості за відсотками, які стягуються без застосування строків позовної давності (а.с. 4-7).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виконаний приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем за реєстраційним № 1195 від 23.05.2018 року, яким запропоновано стягнути заборгованість на користь ПАТ «Ідея Банк» з боржника ОСОБА_1 за кредитним договором Р29.284.70671 від 28.09.2016 року за період з 01.08.2017 по 02.04.2018 року в розмірі - 7528,39 грн. - прострочений борг, 2260,73 грн. - прострочені проценти, 102,31 грн. - строкові проценти, 429,73 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту, прострочена плата за обслуговування кредиту -1774,9 грн., пеня -10123,58грн., 1700,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, всього - 23919 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору (а.с.149-150).

Не погодившись з таким рішенням суду АТ "ІдеяБанк" подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду 1 інстанції, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 153-157).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що з апеляційною скаргою не погоджується, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду 1 інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом "стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника.

Із вказаними висновками колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, 28.09.2016 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р29.284.70671, за умовами якого позичальник отримав від банка споживчий кредит у сумі 13022,00 грн. на строк 18 місяців. (а.с.15-18).

21.08.2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк змінило назву на Акціонерне товариство «Ідея Банк», що підтверджується копією Статуту та даними ЄДРПОУ (а.с.58-60).

Згідно виписки по кредитному рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , востаннє платіж у сумі 1300,00 грн. на погашення заборгованості вносився ним 10.11.2017 року (а.с.70-71).

02.04.2018 року за вих. № 12.4.2/Р29.284.70671боржнику ОСОБА_1 банком направлено письмову вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Зокрема вказано, що станом на 02.04.2018 року заборгованість за кредитним договором, враховуючи пеню становить 22219,64 грн., з яких основний борг 0 грн., прострочений борг - 7528,39 грн., прострочені проценти 2260,73 грн., строкові проценти 102,31 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту - 429,73грн., прострочена плата за обслуговування кредиту -1774,9 грн., пеня -10123,58грн. В зв`язку з цим боржнику було запропоновано на протязі 30 календарних днів з дня направлення даної вимоги виконати свої зобов`язання за Кредитним договором шляхом дострокового повернення кредиту та інших платежів у повному розмірі та попереджено, що у випадку непогашення заборгованості у вищевказаний строк Банк буде змушений здійснити стягнення заборгованості у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на вибір Банку (а.с.64).

В якості додатка до вказаної вимоги додано розрахунок заборгованості за кредитним договором Р29.284.70671 станом на 02.04.2018 (а.с.65).

Дані документи були отримані ОСОБА_1 18.04.2018, що підтверджується копією поштового повідомлення, описом вкладання та іншими документами ДП «Укрпошта» (а.с.66-69).

07.05.2018 року ПАТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором Р29.284.70671 від 28.09.2016 року (а.с.102).

23.05.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис за номером 1195 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» кредитної заборгованості за період з 01.08.2017 року по 02.04.2018 року в сумі 23919,64 грн. та 1700 грн. плати за вчинення виконавчого напису (а.с.101).

16.07.2018 року державним виконавцем Павлоградського МВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровської області Зайцевим Д.В., відкрито ВП№ 56732088, щодо стягнення боргу в сумі 23919,64 грн. за виконавчим написом №1195 від 23.05.2018 року (а.с.11).

Відповідно до ст.ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. з позивача підлягає стягненню заборгованість, за період з 01.08.2017 р. по 02.04.2018 р. включно у розмірі - 7528,39 грн. - прострочений борг, 2260,73 грн. - прострочені проценти, 102,31 грн. - строкові проценти, 429,73 грн. - нарахована плата за обслуговування кредиту, прострочена плата за обслуговування кредиту -1774,9 грн., пеня -10123,58грн., 1700,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, всього - 23919 грн.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

А відтак, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погоджується й апеляційний суд, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дав належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. таким, що не підлягає виконанню.

Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не взяв до уваги те, що позивачем здійснювалось погашення кредиту декілька разів, а саме 31.08.2017 р. у сумі 1370 грн., 06.02.2017 на суму 1250 грн., 16.05.2017 на суму 3740 грн. (а.с.19,20,21).

Аналізуючи вище викладене та наявні у справі документи, на підставі яких приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. вчинив оспорюваний виконавчий напис, колегія суддів доходить висновку, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 23.05.2018 року за відсутності належних та допустимих доказів підтвердження безспірності заборгованості ОСОБА_1 .

А відтак, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором не є безспірною, а тому приватний нотаріус не вправі був вчиняти 23.05.2018 року виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 23919,64 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, таке є законним та обгрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом 1 інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги та визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. по справі № 826/20084/14 не визначила моменту з якого втрачає чинність відповідний пункт Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. "Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" - є необгрунтованими, оскільки на момент вчинення виконавчого напису від 23.05.2018 року постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. вже була чинною, у зв`язку з чим приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги слід покласти на особу, яка її подавала, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Ідея Банк" - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: