П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер 266/3217/15-ц

Номер провадження 22-ц/804/107/20

19 березня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Мальцевої Є.Є., суддів Биліни Т.І., Мироненко І.П.,

секретар судового засідання Єфремова О.В.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»,

представник позивача - Малервейн Марина Семенівна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Васильєва Наталя Володимирівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2019 року, ухвалене у складі судді Пантелєєва Д.Г., в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № MRK0GK04000004 від 26.10.2006 року в сумі 32755,61 доларів США, що за курсом 21,17 відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.06.2015 рок складає 693436,26 грн.

Правонаступником позивача в особі ПАТ КБ «Приватбанк» є АТ КБ «Приватбанк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.10.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір MRK0GK04000004, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредитні кошти в сумі 28000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 22.10.2026 року. Відповідач належним чином не виконала умови кредитного договору, тому станом на 25.06.2015 року має фактичну заборгованість перед позивачем в сумі 32755,61 доларів США, яка складається з наступного: 25066,99 доларів США - заборгованість за кредитом; 5384,84 грн- заборгованість за процентами за користування кредитом; 896,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1407,78 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 32755,61 доларів США та судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, позивач АТ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та задовольнити вимоги банку у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції зробив висновок про недоведеність вимог позивача на тій підставі, що на час звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № MRK0GK04000004 позивачу в особі ПАТ КБ «Приватбанк» було відомо, що за вказаний в позовній заяві період йому не належало право вимоги. Позивач не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вважає його незаконним, адже судом не було належним чином досліджено докази по справі, невірно витлумачено та застосовано норми матеріального права.

Зайнявши односторонню позицію відповідача, суд припустився порушення норм матеріального права, а саме не застосував ст. 516 ЦК України. Суд в рішенні не навів жодної норми закону, яка забороняє виконувати зобов`язання першому кредиторові.

Заявник зазначає, що неповідомлення про заміну кредитора тягне наслідки для боржника лише у вигляді можливості виконання зобов`язання не новому, а колишньому кредитору.

Крім того, за змістом ст.ст. 516, 517,599 ЦК України, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним, аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутності заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Васильєва Н.В. надала відзив на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», в якому зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з вивченням всіх обставин справи. Апеляційну скаргу позивача вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що боржник не позбавляється обов`язку погашення заборгованості у випадку відступлення права вимоги по кредитному договору, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору, вважає непереконливими, оскільки відповідачем у першій інстанції не оспорювалась правочинність відступлення права вимоги від 19.02.2007 року по кредитному договору № MRK0GK04000004 від 26.10.2006 року на користь «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 -ПІ-ЕЛ-СІ», а також відповідач погашав заборгованість по вказаному кредитному договору. До дати продажу прав вимоги - 19.02.2007 року - ОСОБА_1 сплачено банку 1600 доларів США. Розрахунок заборгованості, наданий суду позивачем, містить заборгованість, яка нарахована станом на 25 червня 2015 року, коли між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 не існувало цивільно-правових відносин; крім того, розрахунок заборгованості не відображує операцій із неодноразового продажу прав вимоги до ОСОБА_1 .

З цього вбачається, що нарахування ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за період з 19 лютого 2007 року є безпідставним.

Крім того, судом встановлено, що відповідач погасила заборгованість по тілу кредиту, а компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 -ПІ-ЕЛ-СІ» не є резидентом України, не має банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, тому не мала права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, а саме нараховувати та стягувати проценти і комісії.

Довідкою НБУ від 06.05.2016 року зазначено, що ОСОБА_1 не має простроченої заборгованості перед банками України.

Суд правильно встановив, що на час подання позову у 2015 році у ПАТ КБ «Приватбанк» було відсутнє право вимоги за спірним договором, оскільки таке право належало іноземній компанії, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заміна сторони у справі не проводилась, відповідне клопотання не заявлялося.

Подібні висновки також містяться у постановах Верховного Суду.

ПАТ КБ «Приватбанк» не довів у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами факт правонаступництва від іноземної компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 -ПІ-ЕЛ-СІ».

Таким чином, вимоги апеляційної скарги є недоведеними та необґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка відповідача ОСОБА_1 , яка надала заяву про розгляд справи без її участі, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «Приватбанк» Малервейн М.С., яка підтримала апеляційну скаргу і просила задовольнити, заперечення представника відповідача - адвоката Васильєвої Н.В., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Перевіряючи справу, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов`язковим до виконання; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.10.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір MRK0GK04000004, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в сумі 28000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 22.10.2026 року (т.1, а. с. 10-11).

19 лютого 2007 року позивач відступив право вимоги за кредитним договором MRK0GK04000004 компанії «Юкрейн Мортегейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ»( т. 2, а. с. 138-160). За умовами вказаного договору право вимоги за кредитним договором MRK0GK04000004 отримала компанія «Юкрейн Мортегейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», яка зареєстрована на п`ятому поверсі 6 Сейнт Ендрю Стріт, Лондон, Об`єднане королівство Великобританії та Північної Ірландії, яке не є резидентом України.

09.09.2015 року позивач звернувся з позовом до Приморського районного суду м. Маріуполя до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором за 19.02.2007 року по 25.06.2015 року (т.1, а.с. 175-215)

Згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором MRK0GK04000004 судом встановлено, що відповідачем здійснювались платежі за вказаним кредитним договором на користь «Юкрейн Мортегейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (т.2, а.с. 3-106).

Довідкою Національного банку України від 06.05.2016 року підтверджено, що ОСОБА_1 не має простроченої заборгованості перед банками України (т. 1 а. с. 167).

14.04.2016 року компанія «Юкрейн Мортегейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» відступила право вимоги за кредитним договором MRK0GK04000004 на користь позивача (т.2 а.с.138-154).

Згідно з інформаційною довідкою від 07.02.2017 року №79779939 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , з 18.03.2007 року є «Юкрейн Мортегейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» (т.1, а. с. 163-165).

Загальна сума сплачених коштів за кредитним договором MRK0GK04000004 відповідачем ОСОБА_1 складає 33393,55 доларів США (т. 3, а.с. 16-34).

Отже, вирішуючи справу, суд встановив, що звертаючись до суду у вересні 2015 року, ПАТ КБ «Приватбанк» визначив заборгованість відповідача станом на 25.06.2015 року у розмірі 32755,61 доларів США.

Разом з тим 19 лютого 2007 року АТ КБ «Приватбанк» відступив своє право вимоги компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», уклавши договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, зокрема, щодо кредитного договору, укладеного з відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на час звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №MRK0GK04000004 позивачу в особі ПАТ КБ «Приват Банк» не належало право вимоги за вказаний у позовній заяві період, і банку було відомо про такі обставини.

Крім того, позивачем не надано суду підтвердження, що при укладенні договору відступлення права вимоги було здійснено повідомлення про це ОСОБА_1 та повинно було бути зазначено, що для збереження зручності розрахунків за кредитними документами «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» уповноважив Приватбанк на прийом від позичальника платежів та ведення з ним всіх інших справ, пов`язаних із кредитними документами, у тому ж порядку, як це відбувалося до відступлення прав вимоги. Для зарахування Приватбанком платежів за кредитними документами на користь «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ», як їх власника, «Приватбанк» цим отримує доручення зараховувати всі такі кошти на рахунок «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» у Приватбанку № НОМЕР_1 , або ж на такий інший рахунок, про який «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» може повідомити «Приватбанк».

Позивачем відступлення права вимоги не заперечувалось, однак доказів повідомлення про відступлення права вимоги не надано.

Згідно з наданим суду розрахунком заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснював нарахування заборгованості за кредитним договором, починаючи з 26 жовтня 2006 року до 25 червня 2015 року, тобто цей розрахунок включає період, протягом якого позивачу не належало право вимоги за кредитним договором.

Так, згідно з п.2.11 договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги від 19 лютого 2007 року продавець, довірчий управитель та покупець укладають договір про обслуговування іпотечних активів стосовно обслуговування, прийому платежів, та примусового виконання іпотечних активів та інших певних справ). Тобто, покупець погоджується купити основні іпотечні активи. Відповідно до укладеного договору під основними іпотечними активами розуміються права вимоги за іпотеками та відповідні права вимоги за кредитами. Права вимоги за кредитами означає всі права вимоги, існуючі або майбутні, чинні або ті, що виникають під умовою, продавця як кредитора до позичальника щодо сплати основної суми, процентів та інших платежів за кредитом. Для уникнення сумнівів, права вимоги за кредитами включають будь-які та всі права щодо використання засобів захисту прав кредитора за кредитами стосовно погашення позичальниками будь-яких та всіх їх зобов`язань за кредитами.

В матеріалах справи відсутні будь - які письмові докази здійснення ПАТ КБ «Приват Банк» дій в інтересах компанії «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» за період, вказаний в позовній заяві.

Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» не є резидентом України, в неї відсутня банківська ліцензія України, однак вказана юридична особа приймала платежі за кредитним договором та не пред`являло жодних вимог до ОСОБА_1 за неналежне виконання нею обов`язків за кредитним договором.

Компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» є іпотекодержателем іпотечного майна, власником якого є ОСОБА_1 , що спростовує доводи відповідача про завершений правочин відступлення права вимоги на користь позивача в особі ПАТ КБ «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «Приват Банк».

Дані обставини не змінилися і на час перегляду рішення апеляційним судом.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, такими, що не підтверджуються наявними в справі доказами та зазначає, що вказаними доказами вказані в позовній заяві обставини спростовуються, тому задоволенню не підлягають.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися.

Судом правильно встановлено, що на час подання позову у вересні 2015 року у ПАТ КБ «ПриватБанк» було відсутнє право вимоги за спірним договором, оскільки таке право належало іноземній компанії, тому суд першої інстанції, прийшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заміна сторони у справі не проводилась, відповідне клопотання сторонами не заявлялось. Довіреність на представництво інтересів ТОВ «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» не дає Банку право вимоги на власну користь (т.2 а.с.206-210).

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 січня 2020 року у справі №363/1264/15 ( провадження 61-16400св18).

Доводи позивача про обґрунтованість вимог Банку у зв`язку із тим, що після того, як у 2007 році АТ КБ «Приватбанк» відступило на користь ТОВ «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» право вимоги за кредитним договором від 26 жовтня 2006 року № MRK0GK04000004, а пізніше таке право знову було набуто АТ КБ «Приватбанк» 14 квітня 2016 року - колегія суддів відхиляє, оскільки на момент звернення банку з цим позовом єдиним власником усіх прав вимоги за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 , була іноземна компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі» відповідно до договору відступлення від 19 лютого 2007 року. Саме такі висновки містить постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №161/10757/15-ц (провадження 61-15827св18).

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки встановлено, що відповідач погашав заборгованість по кредиту на користь ТОВ «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 Пі-Ел-Сі», про що є докази у справі. Розрахунку суми боргу відповідача саме перед позивачем з відповідним обґрунтуванням Банком суду не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У контексті вказаної практики апеляційний суд вважає наведене судом першої інстанції обґрунтування оскарженого рішення достатнім.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із рішенням суду без будь-якого правового обґрунтування. Зі справи вбачається, що суд належно дослідив і проаналізував надані письмові докази, в тому числі обставини, що стосуються наявності порушення прав позивача діями відповідача, і зробив висновок, який повністю відповідає обставинам справи і нормам матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.374, 367, 375, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 березня 2020 року.

Судді Є.Є. Мальцева

Т.І. Биліна

І.П. Мироненко