Справа № 350/2162/19
Провадження № 22-ц/4808/1046/20
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Василишин Л.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду, ухвалене суддею Максимівим І.В. 16 липня 2020 року в селищі Рожнятів, повний текст якого виготовлено 22 липня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що 27.09.2012 року Рішенням Небилівської сільської ради їй було надано дозвіл на будівництво житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , та цим же рішенням передано їй земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га. На даний час будівництво житлового будинку знаходиться на стадії завершення.

ОСОБА_2 є її односельчанкою та сусідкою-межівником. Тривалий час між ними існували добросусідські відносини, однак в даний час їй стало відомо, що відповідач незаконно приватизувала частину належної їй земельної ділянки. Підставою для цього слугувало Рішення Небилівської сільської ради від 12.07.2017 року, яким ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,1587 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , хоча до цього часу за нею було обліковано всього 0,1000 га, а також Рішення Небилівської сільської ради від 12.10.2017 року, яким ОСОБА_2 , затверджено технічну документацію із землеустрою та передано вказану земельну ділянку у власність. Отже, вказаними рішеннями Небилівської сільської ради ОСОБА_2 збільшено площу земельної ділянки на 0,0587 га за рахунок її земельної ділянки. При цьому, ні ОСОБА_2 , ні органи влади на місці не погоджували з нею питання передачі відповідачу частини належної їй земельної ділянки. З нею як із забудівником та суміжним землекористувачем не було погоджено межі між їхніми земельними ділянками, через що Небилівською сільською радою була допущена помилка під час прийняття рішень від 12.07.2017 року та 12.10.2017 року.

Крім того Рішення Небилівської сільської ради від 12.10.2017 року про передачу відповідачу ОСОБА_2 вказаної земельної ділянку у власність стало підставою для реєстрації за нею права власності на земельну ділянку та присвоєння земельній ділянці кадастрового номера :02:001:0304.

У зв`язку із звуженням належної позивачу земельної ділянки, відведеної під будівництво житлового будинку, зменшилась відстань до земельної ділянки відповідача, що створило їй труднощі в обслуговуванні житлового будинку та спричинило порушення будівельних норм. Вказує, що земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться в фактичних межах її земельної ділянки, що свідчить про порушення її права як суміжного землекористувача, а також права на отримання вказаної частини земельної ділянки у приватну власність.

У зв`язку з наведеним просить визнати незаконним та скасувати Рішення Небилівської сільської ради від 12.07.2017 року про надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,1587 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , визнати незаконним та скасувати Рішення Небилівської сільської ради від 12.10.2017 року про затвердження ОСОБА_2 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі площею 0,1587 га за кадастровим номером :02:001:0304 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , та передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , а також скасувати реєстрацію в Державному земельному кадастрі даної земельної ділянки площею 0,1587 га та присвоєння їй кадастрового номера :02:001:0304.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 16 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що даний позов в суді повністю визнав представник Небилівської сільської ради сільський голова Федорчак Р.Я., вказавши, що надана позивачу земельна ділянка в розмірі 0,2500 га під будівництво житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_2 була відведена в натурі та було встановлено її межі з погодженням із суміжними землекористувачами. Однак ОСОБА_2 через деякий час викинула межові знаки, у зв`язку з чим ОСОБА_1 в 2016 році зверталась до комісії сільської ради для відновлення межі, встановленої в 2012 році.

У зв`язку із вказаним виникла необхідність в допиті в судовому засіданні свідків та депутатів сільської ради, про що було заявлено клопотання в судовому засіданні 16 липня 2020 року, але в задоволенні даного клопотання було відмовлено.

Після відмови в допиті свідків адвокатом позивача ОСОБА_3 було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки до судових дебатів, мотивоване тим, що адвокат розраховувала, що судом будуть допитуватись свідки, а тому не була готова до них. Однак суд без перерви оголосив судові дебати, що позбавило їх права на виступ в них з обґрунтованою промовою.

Крім того в оскаржуваному судовому рішенні вказано, що процедура погодження меж є виключно допоміжною стадією в процесі приватизації, з чим погодитись не можна з огляду на вимоги Інструкції про встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376. Більше того, відповідачем ОСОБА_2 було додано до матеріалів справи копію технічної документації, з якої вбачається, що саме позивачем як суміжним користувачем погоджено межі її земельної ділянки, що не відповідає дійсності, адже на той час вона перебувала за межами України і нікого не уповноважувала на вчинення таких дій.

З огляду на наведене просить скасувати рішення Рожнятівського районного суду від 16 липня 2020 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги або направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_2 адвокат Повх І.Д. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач помилково вдається до припущення, що їй передано у власність земельну ділянку саме площею 0,2500 га, адже Рішення Небилівської сільської ради від 12.11.2012 року це тільки дозвіл на виготовлення технічної документації зі складання проекту землеустрою. На підставі ж Рішення Небилівської сільської ради від 16.12.2018 року площа земельної ділянки позивача становить 0,2426 га. Також зазначає, що відсутність підпису позивача у акті погодження меж жодним чином не може вплинути на відведення та надання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 . В той же час, на момент узгодження таких меж шляхом підписання акту між донькою позивача, яка виступала зберігачем майна на час перебування позивача за кордоном, у власників суміжних земельних ділянок спору з приводу її меж не було. Щодо посилання на Інструкцію про встановлення меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, затверджену наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376, то зазначає, що п. 3.12 передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі може здійснюватися за відсутності власників суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, а чинним законодавством України не передбачено обов`язку землекористувача надання згоди на погодження меж суміжних земельних ділянок. Крім того, процедура погодження меж, як вірно зазначив суд першої інстанції, є виключно допоміжною стадією у процесі приватизації земельної ділянки. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване судове рішення без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача - Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Рішенням Небилівської сільської ради №97-13/2012 від 12.11.2012 року ОСОБА_1 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_3 (а.с. 8).

Встановлено також, що Рішенням Небилівської сільської ради №238-17/2018 від 16.12.2018 року ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,2426 га, кадастровий номер :02:001:0324 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 . Цим же рішенням їй передано у власність вказану земельну ділянку площею 0,2426 га (а.с. 73).

12.07.2017 року Рішенням Небилівської сільської ради №116-8/2017 ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,1587 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Рішенням Небилівської сільської ради №134-9/2017 від 12.10.2017 року ОСОБА_2 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1587 га, кадастровий №:02:001:0304 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 . Цим же рішенням ОСОБА_2 передано у власність вказану земельну ділянку площею 0,1587 га (а.с 9).

Державна реєстрація прав власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку здійснена 12.09.2017 року, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-17 від 12.09.2017 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.08.2018 року (а.с. 11, 72).

Згідно копії кадастрового плану земельної ділянки площею 0,1587 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , така від точки «Б» до точки «В» межує із земельною ділянкою ОСОБА_1 (а.с. 86).

Відповідно до копії Акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 12.09.2017 межі земельної ділянки площею 0,1587 га, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка (дерев`яними стовпами) у кількості 19 штук, такі пред`явлені та передані на зберігання ОСОБА_2 , власниками/користувачами суміжних земельних ділянок жодних претензій до існуючих меж не заявлено (а.с. 99).

З відповіді виконкому Небилівської сільської ради №900/02-17 від 15.11.2019 року вбачається, що згідно погосподарської книги №8 за 2006-2010 роки за ОСОБА_2 обліковувалась земельна ділянка площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно Рішення сесії від 28.07.2010 року ОСОБА_2 було передано 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно Рішення сесії від 12.10.2017 року №134-9/2017 року за ОСОБА_2 обліковується земельна ділянка площею 0,1587 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, тобто земельна ділянка збільшилась на 0,0587 га. Згідно Рішення сесії від 27.09.2012 року за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно Рішення сесії від 16.12.2018 року №238-17/2018 за ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка площею 0,2426 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що на 0,0074 га менше від раніше наданої площі (а.с. 12-17).

З Акту про обстеження земельної ділянки від 25.08.2020 року вбачається, що при передачі ОСОБА_2 земельної ділянки у приватну власність обміри не відповідали межі, яка була встановлена в 2012 році та відновлена в 2016 році, а також не було погоджено межу з ОСОБА_1 , а тому сільська рада помилково передала у власність ОСОБА_2 0,0074 га земельної ділянки ОСОБА_1 .

Згідно Правового висновку щодо використання земельної ділянки площею 0,1587 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:001:0304, яка належить на праві власності ОСОБА_2 від 21.09.2020 року, складеного ТОВ «Юридично-земельний центр-ІФ» на замовлення представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 , перетин меж чи накладення земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одна на одну відсутні, конфігурація та межі земельної ділянки відповідають тим межам, у яких вона надавалась та якою користується ОСОБА_2 . Разом з тим, площа земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_2 на 0,0026 га менша, ніж земельна ділянка, на яку зареєстроване право власності. А отже будь-яких порушень земельного законодавства з боку ОСОБА_2 шляхом розширення її земельної ділянки на час або після встановлення меж земельної ділянки, якою вона користується, не виявлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в процесі приватизації до прийняття остаточного рішення органом місцевого самоврядування розміри та конфігурація земельної ділянки можуть змінюватись та коригуватись. А непогодження позивачем меж земельних ділянок не є перешкодою у проведенні передбачених законом дій, спрямованих на приватизацію земельної ділянки відповідачем.

Однак, апеляційний суд не може в повній мірі погодитись із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Статтями 50, 55 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що в разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. А в разі, якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України (у випадках, передбачених законом).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Звертаючись до суду із вказаним позовом та обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалась на те, що оспорюваними рішеннями Небилівської сільської ради від 12.07.2017 року та від 12.10.2017 року відповідачу було передано частину земельної ділянки, яку вона мала право отримати у власність відповідно до Рішення Небилівської сільської ради від 27.09.2012 року, яким їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

При цьому однією з вимог позивача є скасування реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,1587 га та скасування присвоєння їй кадастрового номера.

Частинами 1, 3, 4 ст. 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з п. 66 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі Порядок) відомості (зміни до них), зазначені у пунктах 21-25 цього Порядку, про об`єкти Державного земельного кадастру вносяться до Державного земельного кадастру державними кадастровими реєстраторами.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено також, що речові права на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав.

Організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення (ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Враховуючи зміст вищевказаних норм права, у справах за позовами про скасування в Державному земельному кадастрі реєстрації земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відповідачами повинні бути органи, які на підставі вимог закону вносять записи про скасування державної реєстрації земельної ділянки та права власності на неї.

Таким чином вимога про скасування в Державному земельному кадастрі реєстрації земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера не може бути заявлена до осіб, визначених позивачем як відповідачами у даній справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі №372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України 2004 року). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України 2004 року). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України 2004 року). Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ч.ч. 1, 4 ст 51 ЦПК України).

Разом з тим позивачем не було залучено Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області як співвідповідача у даній справі. Суд першої інстанції не роз`яснив позивачу та її представнику наслідки такого незалучення співвідповідача, а розглядаючи позовні вимоги, які були заявлені тільки до Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області та ОСОБА_2 , порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

На стадії апеляційного розгляду апеляційний суд позбавлений права відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України залучати осіб до участі у розгляді справи, як і не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

З огляду на викладене апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду від 16 липня 2020 року скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Небилівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Л.В. Василишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.