Справа № 559/2683/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 жовтня 2020 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (далі - відповідача) на його користь борг за борговою розпискою у розмірі 23380 грн., з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості за час прострочення грошових зобов`язань у розмірі 18128 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка становить 2000 грн., відсотки по обліковій ставці НБУ за період з 01.02.2015 по 31.12.2017 у розмірі 12883 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., та витрати по сплаті судового збору (згідно уточнених позовних вимог).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 16 січня 2014 року уклав із ОСОБА_2 договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 23380 гривень, з умовою їх повернення до 16 січня 2015 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки від 16.01.2014 року. Крім того 12.01.2015 року уклав з ОСОБА_2 договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 4900 доларів США з умовою їх повернення до 14 березня 2015 року. По закінченню зазначеного строку вказаного у розписках відповідач ОСОБА_2 борг не повернув.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

Так, 3% річних від простроченої суми за період з 1.02.2015 року по 31.12.2017 рік (1064 днів) становить: (23380 грн. : 100 % х 3 % : 365 днів х 1065 днів) = 2046,00 гривень.

Розрахунок індексу інфляціі за весь час прострочення 23380 гривень становить:

З 1.02.2015 року за 11 місяців індекс інфляції становить 139%, за 2016 рік індекс інфляції становить 112.4%, за 2017 рік індекс інфляції становить 113.7 %. Всього індекс інфляції за весь час прострочення суми боргу становить 177.54% *23380 грн. = 41508 гривень.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Облікова ставка Національного банку України за період з 01.02.2015 року по 31.12.2017 рік становить: Розмір відсотків облікової ставки Національного банку України за період 01.02.20 року по 31.12.2017 рік, тобто за 1065 днів, відповідно до ст.1048 ЦК України становить 12883 гривень (23380 грн. : 100% х (облікова ставка НБУ згідно Розрахунку, який додається до Позовної заяви) : 365 днів х 1065 днів).

Заподіяння відповідачем йому моральної шкоди полягає у переживаннях, стражданнях, розладі сну, погіршенні здоров`я, порушенні звичайного способу життя, що призводило до скандалів в сім`ї. Протиправна поведінка відповідача призвела до погіршення здоров`я, нервового зриву, внаслідок чого з`явився цукровий діабет. Моральну шкоду оцінює у 10000 грн.

Просить поновити строк позовної давності для звернення до суду, оскільки строк звернення пропущений ним з поважних причин. Він є учасником бойових дій, був на лікуванні після хвороби та служби в Демократичній Республіці Афганістан, знаходився у безпорадному стані та тяжкій хворобі, перебував за кордоном України та не мав можливості подати в суд позовну заяву про стягнення грошових коштів за договором позики.

Представник позивача ОСОБА_3 , згідно поданої заяви, просить справу розглянути без участі позивача та представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Ухвалу про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження, якою визначено строк подачі відзиву на позовну заяву та копію позовної заяви з додатками відповідачу було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання. До суду повернулися конверти з поштовою відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання». Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Такий правовий висновок міститься в ухвалах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16. Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

16 січня 2014 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику - грошові кошти в розмірі 23380 грвень, на строк до 16 січня 2015 року. Відповідачем власноруч складена та підписана розписка від 16.01.2014, згідно з якою він зобов`язався повернути кошти до 16 січня 2015 року (а.с. 4).

Даних про укладення договору позики під впливом тиску у судовому засіданні не встановлено, відповідачем він не оспорювався і його недійсність рішенням суду не встановлена.

Таким чином боргова розписка, написана ОСОБА_2 відповідає вимогам закону і породжує правові наслідки, які наступають внаслідок невиконання договору позики та умов, визначених у змісті розписки. Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Вказане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України (якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками). Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Проценти за користування позикою підлягають стягненню за весь період користування грошовими коштами.

Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2018 року (справа № 686/21857/16-ц, провадження № 61-27509св18).

Позивач просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 23380 гривень з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 18128 гривень, 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка становить 2000 гривень, відсотки по обліковій ставці НБУ за період з 01.02.2015 по 31.12.2017 у розмірі 12883 грн., та витрати по сплаті судового збору.

Суд приймає розрахунок позивача щодо 3% річних від простроченої суми заборгованості, а також розрахунок відсотків (а.с. 11).

ОСОБА_1 знаходиться на амбулаторному обліку з приводу цукрового діабету та гіпертонічної хвороби ІІ ст., про що свідчить медична картка амбулаторного хворого. Він є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1 (а.с. 5-10).

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Законодавець встановив, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України) .

Позивач просить поновити строк позовної давності для звернення до суду, оскільки строк звернення пропущений ним з поважних причин. Він є учасником бойових дій, був на лікуванні після хвороби та служби в Демократичній Республіці Афганістан, знаходився у безпорадному стані та тяжкій хворобі, перебував за кордоном України та не мав можливості подати в суд позовну заяву про стягнення грошових коштів за договором позики.

Враховуючи наведене, суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, та вважає, що порушене право підлягає захисту.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами 16 січня 2014 року було укладено договір позики, за яким відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти в сумі 23380 грн. та зобов`язався їх повернути до 16 січня 2015 року, проте до цього часу взяті на себе зобов`язання не виконав, протиправно користується чужими коштами, тим самим порушує права позивача. А тому борг має бути стягнутий у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як зазначено в ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 грн., мотивуючи її постійними моральними переживаннями, що потягло за собою позбавлення спокою, у приниженні честі та гідності, порушило нормальний уклад життя, що призвело до погіршення здоров`я. Суд вважає, що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 2000 грн., що на думку суду є справедливим.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області) заборгованість за договором позики від 16 січня 2014 року в сумі 56391 (п`ятдесят шість тисяч триста дев`яносто одна) гривень, з яких: основний борг 23380 грн., з урахуванням індексу інфляції від суми заборгованості за час прострочення грошових зобов`язань у розмірі 18128 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка становить 2000 грн., відсотки по обліковій ставці НБУ за період з 01.02.2015 по 31.12.2017 у розмірі 12883 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області) 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на повернення сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Р.В. Ралець