Справа №265/1925/16-ц
Провадження №6/265/90/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі подання державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бєлової Марії Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бєлова М.Є. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, посилаючись на те, щона виконанні Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває виконавче провадження АСВП №59010452 з примусового виконання виконавчого документа, а саме: виконавчий лист № 265/1925/16-ц виданий 28.12.2016 року, Апеляційним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 900000,00 грн., процентів за користування позикою у розмірі 292763,02 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 20341,75 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 21150,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4815,28 грн., а всього 1 239070,05 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , якому копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено в установленому законом порядку.

Однак рішення суду боржником тривалий час не виконується, будь - яких дій спрямованих на його виконання ним не вжито, він неодноразово перетинає кордон з Україною, тому просить судтимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

При розгляді подання державний виконавець підтримала його доводи та просила задовольнити.

Судом з матеріалів, доданих до подання встановлено наступне.

На виконанні в Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) перебуває виконавче провадження АСВП №59010452 з примусового виконання виконавчого документа - виконавчого листа №265/1925/16-ц, виданого 28.12.2016 року Апеляційним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 900000,00 грн., процентів за користування позикою у розмірі 292763,02 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 20341,75 грн., суми інфляційних витрат у розмірі 21150,00 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 4815,28 грн., а всього 1 239070,05 грн.

Боржник ОСОБА_1 до відділу ДВС з`явився, з матеріалами виконавчого провадження ознайомився, що підтверджується його заявою.

06 травня 2019 року державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, 14 червня 2019 року накладено арешт на кошти боржника.

Згідно бази даних НАІС ЄДР МВС транспортні засоби за боржником зареєстровані та 05 липня 2019 року їх оголошено у розшук.

Згідно відповіді з ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформацію не знайдено, про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію знайдено, але боржником було надано наказ №7/5 про припинення трудового договору (контракту, за яким його було звільнено за власним бажанням).

Згідно акту державного виконавця від 04 травня 2020 року боржник за адресою, вказаної в своїй заяві не проживає.

Згідно відповіді Державної служби морського та річкового транспорту України (у Державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України відсутні записи щодо суден, власником або судновласником яких є ОСОБА_1 ; згідно відповіді ДП «Український інститут інтелектуальної власності», за результатами пошуку об`єктів промислової власності, що належать божнику також не виявлено.

З відповіді АТ «Раффайзен Банк Аваль», АТ «Укрсоцбанк», АТ «Приватбанк», АТ «Універсалбанк», АТ «Укрсіббанк», АТ «Сбербанк», вбачається, що відкриті рахунки та кошти у нього відсутні; згідно відповіді з Держгеокадастру відомості про наявність земельних ділянок у власності (користування) ОСОБА_1 також відсутні.

З відповіді Головного управління держпраці у Донецькій області видно, що відомості щодо наявності зареєстрованих великотоннажних та інших транспортних засобів, об`єктів котлонагляду, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють від тиском, трубопроводів пари та гарячої води за боржником не значаться.

Згідно відповіді Головного управління Держпромспоживслужби в Донецькій області за ОСОБА_1 не зареєстровані трактори та інша сільськогосподарська техніка, крім цього відсутні відомості про ОСОБА_1 як власника/автора зареєстрованих об`єктів права інтелектуальної власності; боржник страхові виплати не отримує.

Згідно відповіді Державної міграційної служби України за наявними даними бази Державної міграційної служби України ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 30.01.2015 органом видачі 1435 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданим 10.01.2018 органом видачі 1438.

Крім того, Державною Прикордонною службою України надано витяг з наявною у базі даних інформацією щодо неодноразового перетинання державного кордону України боржником ОСОБА_1 після відкриття виконавчого провадження відносно нього та ознайомлення його з матеріалами виконавчого провадження.

Також у матеріалах АСВП № 59010452 наявні відповіді з Державної Прикордонної служби України про постійний перетин кордону України боржником ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з вимогами ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Стаття 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Для цього державні (приватні) виконавці мають право у передбачених законом випадках звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Дослідивши в сукупності надані на обґрунтування подання докази, суд приходить до висновку, що подання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог статті 18Закону України «Про виконавче провадження» виконавець, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, з встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичні особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконань зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями із стягненням періодичних платежів.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» - особи, які звертаються за отриманням паспорта, для виїзду за кордон сповіщають дані про себе, відомості про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон.

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини 1статті 6 зазначеного Закону.

Згідно пункту 5 частини 1статті 6Закону України«Про порядоквиїзду зУкраїни тав`їзду вУкраїну громадянУкраїни» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

На підставі пункту 2 частини 1статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором з Україною.

Крім того, слід зазначити, що тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон є превентивним заходом до боржника, який не виконує рішення суду, за яким сума стягнення є досить значною 1239070,05 грн., і у той же час менш обтяжливим заходом примусового виконання рішення суду, ніж примусове входження до житла боржника чи примусову реалізацію арештованого майна боржника на прилюдних торгах.

Суд приймає до уваги те, що за змістом частини 4 статті 441ЦПК України мова йде про вирішення питання, пов`язаного з обмеженням боржника конституційного права, передбаченого статтею 33 Конституції України, але виходить із того, що такий захід є тимчасовим і він пов`язаний із ухиленням ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, що набрало законної сили.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити подання та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

На підставі викладеного та керуючись статтею 33 Конституції України, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», статтями 258-260, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Бєлової Марії Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, задовольнити.

Обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язання у виконавчому провадженні № АСВП № 59010452 з примусового виконання виконавчого листа № 265/1925/16-ц, виданого 28 грудня 2016 року Апеляційним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 900000,00 гривень, процентів за користування позикою у розмірі 292763,02 гривень, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 20341,75 гривень, суми інфляційних витрат в розмірі 21150,00 гривень та витрат по сплаті судового збору у розмірі 4815,28 гривень, а всього 1 239 070,05 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали суду, шляхом подачі її до суду апеляційної інстанції через Орджонікідзевський районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Повний текст ухвали складено 22 травня 2020 року.

Суддя ____________________ Копилова Л.В.