Справа № 591/3758/19
Номер провадження 22-ц/816/639/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Орлова І.В.,

суддів: Собини О.І., Хвостика С.Г.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Лук`яненка Олеся Валерійовича на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2020 року (суддя Сидоренко А.П., повне рішення складене 11 січня 2020 року), в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 червня 2019 року до повноліття дитини.

Позов мотивовано тим, що 11 вересня 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 . На підставі рішення Зарічного районного суду міста Суми від 09 лютого 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, а донька залишилась на утриманні заявниці. Оскільки батько дитини працює, має постійний дохід у розмірі 50000 гривень, задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, є власником нерухомого майна та автомобіля, тому, на думку заявниці, він може сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 червня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

З рішенням Зарічного районного суду Сумської області від 08 січня 2019 року ОСОБА_2 не погодився та через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутих з нього аліментів до 1/6 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 грудня 2019 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач від свого обов`язку утримувати дитину не відмовлявся. Зокрема, письмовими доказами підтверджуються регулярні грошові перекази коштів на утримання дитини впродовж 16 місяців за період з вересня 2018 року по грудень 2019 року, чого судом не було враховано. Також звертає увагу суду на те, що з 24 січня 2020 року відповідач є безробітним та на його утриманні є інша дитина, а тому частка аліментів має бути зменшена до 1/6.

Крім того, в апеляційній скарзі наведені заперечення на ухвалу Зарічного районного суду Сумської області від 08 січня 2019 року, якою було залишено без розгляду відзив на позовну заяву. На думку заявника, відзив на позовну заяву було направлено завчасно, а суд позбавив відповідача права надати докази та викласти заперечення по суті заявлених позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріали справи, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 лютого 2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 10).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Малолітня ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 12), яка працює продавцем консультантом, її заробітна плата за період з травня 2018 року по квітнень 2019 року становить 48400 гривень (а.с. 13).

Довідкою Комунальної установи Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24 підтверджується, що батько малолітньої ОСОБА_3 не спілкується з учителями, не відвідує батьківські збори та не цікавиться шкільним життям дитини (а.с. 14).

З 24 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітний в Сумському міському центрі зайнятості (а.с. 108).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, а тому має обов`язок утримувати свою дитину до її повноліття. Оскільки доказів про розмір щомісячного доходу відповідача не надано, тому суд дійшов висновку про стягнення аліментів у частці від заробітку, 1/4 розміру якого вважав достатнім для забезпечення дитини на належному рівні. Також суд зазначив, що не бере до уваги подані відповідачем письмові докази, які не були надіслані позивачці у порядку ч. 9 ст. 83 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується з правильністю таких висновків, оскільки вони відповідають як обставинам справи, так і нормам матеріального права.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

З урахуванням зазначених вище вимог закону суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач здатен надавати допомогу на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу). При цьому, на підставі наданих сторонами доказів суд врахував, що відповідач є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я.

Виходячи з принципу рівності покладеного на кожного з батьків обов`язку утримувати дітей до їх повноліття, передбаченого статтею 180 СК України, визначений місцевим судом розмір аліментів на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожитого мінімуму на дитину відповідного віку, не можна визнати несправедливим. Підстав для зменшення цього розміру з урахуванням доведених у справі обставин та наданих під час розгляду справи в суді першої інстанції доказів немає.

Доводи заявника апеляційної скарги стосовно добровільного надання ним допомоги на утримання дитини у виді переказів грошових коштів обґрунтовуються обставинами, які суд першої інстанції не досліджував під час розгляду справи та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці на момент ухвалення рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

До апеляційної скарги ОСОБА_2 додано довідку про постановку на облік як безробітного з 24 січня 2020 року(а.с. 108), яка не має правового значення на стадії апеляційного перегляду судового рішення, ухваленого 08 січня 2020 року, тобто до надання відповідачу статусу безробітного.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідач не обмежений у праві звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що стягуються в частці від заробітку (доходу) на підставі статті 192 СК України або дійти згоди з ОСОБА_1 , як одержувачкою аліментів, щодо способу їх стягнення і відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 181 СК України вирішити це в судовому порядку.

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Стосовно заперечень на ухвалу Зарічного районного суду Сумської області від 08 січня 2019 року, якою було залишено без розгляду відзив на позовну заяву, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Копію ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі від 26 червня 2019 року відповідач не отримував, проте його представник адвокат Лук`яненко О.В. отримав копію позовної заяви з додатками 12 вересня 2019 року (а.с. 30).

Призначене судом перше судове засідання на 16 вересня 2019 року за клопотанням представника відповідача було відкладене на 14 листопада 2019 року. Питання надання відповідачу додаткового строку для подання відзиву не вирішувалось.

Відзив на позовну заяву з додатками представником відповідача подано 13 листопада 2019 року (а.с. 47), а призначене на 14 листопада 2019 року судове засідання відкладене на 08 січня 2020 року.

20 листопада 2019 року позивачка ОСОБА_1 у клопотанні про залишення відзиву без розгляду повідомила суд про те, що 15 листопада 2019 року вона отримала відзив на позовну заяву без додатків.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Доказів надіслання та отримання позивачкою доданих до відзиву на позовну заяву письмових доказів матеріали цивільної справи не містять. До апеляційної скарги таких доказів також не додано. Зокрема, відповідач та його представник не надали ні суду першої інстанції, на апеляційному суду опис вкладення поштового відправлення (відзиву з додатками), в якому відображається інформація про вміст поштового відправлення.

Згідно ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Отже, на думку колегії суддів, законних підстав приймати до розгляду відзив на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами, а також давати оцінку доданим до відзиву письмовим доказами, які позивачка не отримувала, у суду першої інстанції не було.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дитини. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

На підставі частини 6 статті 19, пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного тексту постанови 26 березня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В.Орлов

Судді: О.І.Собина

С.Г.Хвостик