Справа 556/246/20
Номер провадження 2/556/185/2020

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2020 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді- Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.Т.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 .

Після смерті останньої залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,78 га, на території Половлівської сільської ради Володимирецького району, Рівненської області.

На випадок своєї смерті спадкодавиця залишила заповіт, згідно якого належну їй на праві власності земельну ділянку заповіла позивачу - ОСОБА_1 .

У визначений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав, що померла склала заповіт на його ім`я, також у нього не було ні копії заповіту, ні його оригіналу і ніхто інший не повідомив йому про це. ОСОБА_1 був впевнений, що хтось з дітей спадкодавця оформив спадщину. Також після смерті матері позивач весь час перебував на заробітках. Однак, нещодавно, ОСОБА_1 дізнався про наявність заповіту. Після цього звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено, оскільки пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Просить визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 лютого 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Від ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,78 га, на території Половлівської сільської ради Володимирецького району, Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земелю, серії Р4 №119892 від 22.12.2003 року.

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавицею підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , де в графі мати записана - ОСОБА_4 .

Згідно заповіту, який 15.06.2004 року посвідчений та зареєстровано в реєстрі секретарем Половлівської сільської ради, на випадок своєї смерті спадкодавиця заповіла свою земельну ділянку, яка належала їй на праві приватної власності - ОСОБА_1 ..

А як зазначено в довідці №219/01-16 від 13.02.2020 року, виданій завідувачем Володимирецької районної державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Володимирецькій районній державній нотаріальній конторі згідно даних зі Спадкового реєстру спадкову справу не заведено.

Згідно довідок №№206, 207 від 11.02.20120 року, виданих Половлівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 і її склад сім`ї був наступний: чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Про те, що ОСОБА_1 з 2015 року їзив на заробіки підтверджеється також актами опиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , справжність підпису яких засідчено секретарем виконавчого комітету Половлівської сільської ради Володимирецького району.

Причиною пропуску прийняття спадщини є те, що позивач не знав про існування заповіту та часто перебував на заробітках.

Як зазначено в Постанові Верховного суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК УКраїни).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Як зазначено в ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про існування заповіту та часте перебування на заробітках є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Із досліджених судом доказів вбачається, що після відкриття спадщини, позивач не оформив свої спадкові права через ряд об`єктивних причин, в т.ч., із-за необізнаності про існування спадкового майна.

Дані обставини суд вважає достатньо вагомими причинами, які перешкодили позивачу своєчасно особисто звернутись до державної нотаріальної контори по місцю знаходження спадкового майна, як це передбачено ч.2 ст. 1269 ЦК України, у встановлений шестимісячний строк.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачами, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відмова у поновленні строку для прийняття спадщини порушить права спадкоємця, тому вважає причину пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважною. Враховуючи наведене, заявлений позов підлягає задоволенню, позивачу необхідно надати додатковий строк, достатній для прийняття спадщини - три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 141, 206, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст.1268, 1270, 1272 ЦК України , суд,-

Ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , додатковий строк тривалістю в три місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_4 , який обчислюється з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5 розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С У Д Д Я : Котик Л.О.