ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 травня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 745/755/19

Головуючий у першій інстанції - Даньков О. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/583/20, 22-ц/4823/582/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Бобрової І.О., Висоцької Н.В.,

із секретарями: Зіньковець О.О., Шкарупою Ю.В.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2020 року та ухвалу цього суду від 10 лютого 2020 року у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

місце ухвалення рішення суду - смт Сосниця,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 28 січня 2020 року,

час проголошення рішення - 16 год. 34 хв.

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому, уточнивши у подальшому позовні вимоги, просила: визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 0,1235 га, кадастровий номер :01:001:0564, що розташована по АДРЕСА_1 та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; мотоцикл марки ІЖ Юпітер 5К, д.р.н. НОМЕР_1 ; мотоцикл марки ММВЗ Мінськ 31121, д.н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки ІЖ 412, д.н.з. НОМЕР_3 ; трактор Т-40 АМ , д.н.з. НОМЕР_5 ; причіп тракторний 2 ПТС-4887, д.н.з. НОМЕР_6 ; визнати за нею та відповідачем право власності за кожним на 1/2 ідеальну частину набутого за час шлюбу нерухомого майна: житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки по АДРЕСА_1 ; провести поділ в натурі спірного нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки за варіантом № 1 висновку експерта Солдатової В.С. № 28-18 від 10 грудня 2018 року, виділивши їй в натурі частину спірного нерухомого майна, яка позначена у висновку експерта зеленим кольором; провести поділ спільного сумісного рухомого майна між нею та відповідачем, виділивши їй та визнавши за нею право власності на трактор Т -40 АМ , вартістю 78 583 грн; відповідачу виділивши мотоцикл марки ІЖ Юпітер 5К, вартістю 6 425 грн, мотоцикл марки ММВЗ Мінськ 31121, вартістю 13 142 грн, автомобіль марки ІЖ 412 вартістю 9 545 грн та причіп тракторний 2 ПТС-4887, вартістю 40 359 грн, а всього виділити відповідачу рухомого майна на загальну суму 69 471 грн; стягнути з неї на користь відповідача 4 556 грн за перевищення ідеальної частки в спірному рухомому майні; стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 40 707 грн за 1/2 частину вартості автомобіля ВАЗ-210990-20, д.н.з. НОМЕР_8 ; стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

У мотивування заявлених вимог зазначала, що у період з 1984 року до 05 травня 2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Мають двох повнолітніх дітей. Під час шлюбу вони набули нерухоме та рухоме майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, але після розірвання шлюбу згоди про поділ майна не дійшли. Указувала, що автомобіль ВАЗ був придбаний у період шлюбу, але відчужений відповідачем без її згоди, а отже на її користь слід стягнути заявлену у позові компенсацію.

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням відзиву на позовну заяву про уточнення позовних вимог, просив: поділити в натурі житловий будинок із надвірними будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_1 , залишивши у його власності 1/2 частину будинку згідно з варіантом 1 висновку експерта від 10 грудня 2018 року, позначену зеленим кольором; виділити йому у власність трактор колісний Т-40 АМ , а у власність ОСОБА_1 - мотоцикл марки ІЖ Юпітер, мотоцикл марки ММВЗ Мінськ 31121, причіп тракторний 2 ПТС-4887, корову, комп`ютер, системний блок та принтер; стягнути з ОСОБА_1 на його користь судовий збір та судові витрати на оплату правової допомоги.

Заявлені вимоги мотивував тим, що з ОСОБА_1 перебував у шлюбі з червня 1984 року по 05 травня 2017 року. У 1982 році рішенням виконкому Сосницької районної ради йому був наданий дозвіл на будівництво будинку у АДРЕСА_1 на земельній ділянці, площею 0,12 га. Він особисто поставив дерев`яний зруб, який купив за власні кошти, зібрані до шлюбу. Остаточно будинок був добудований після укладення шлюбу. У жовтні 2011 році він особисто отримав державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1235 га. Вважав, що він використав своє право на приватизацію земельної ділянки, а колишня дружина ніякого відношення до цієї земельної ділянки не має.

Указував, що спільним майном подружжя є: мотоцикл ІЖ Юпітер, мотоцикл ММВЗ Мінськ НОМЕР_9 , трактор колісний Т- 40 АМ , причіп тракторний 2 ПТС-4887. Посилався на те, що автомобіль марки ІЖ 412 був проданий під час спільного життя у 2013 році, кошти з продажу якого в сумі 5 000 грн він віддав особисто дружині, а отже наведений транспортний засіб не може бути предметом поділу. Автомобіль ВАЗ-210990-20 належав його матері, ОСОБА_3 , та був подарований йому 24 жовтня 2017 року, тобто вже після розірвання шлюбу, і правові підстави для стягнення з нього грошової компенсації відсутні. Також у спільній власності колишнього подружжя находилась корова, але де тварина перебуває, йому не відомо. Крім цього, у дружини залишився комп`ютер із системним блоком та принтером. Зазначав, що з 1980 року він має посвідчення на право управління трактором, за допомогою якого обробляє власну землю та допомагає своїм близьким родичам.

Рішенням від 28 січня 2020 року Сосницький районний суд первісний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за висновком експерта № 28-18 від 10 грудня 2018 року, варіант № 1, виділену зеленим кольором, яка складає 53/100 частин, вартістю 79 293 грн, що на 3 884 грн більше від вартості ідеальної частки.

Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1235 га, кадастровий номер :01:001:0564, розташованої по АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, згідно з варіантом № 1 поділу земельної ділянку, відповідно до варіанту № 1 поділу будинку (на плані зелений колір), в тому числі: 0,0069 га під будинком, 0,0042 га під господарськими будівлями та 0,05065 га під прибудинковою територією та ріллею.

Визнав за ОСОБА_1 право власності на мотоцикл марки ІЖ Юпітер 5К, 1990 року випуску, ринковою вартістю 6 425,00 грн, мотоцикл марки ММВЗ Мінськ 31121, 1988 року випуску, ринковою вартістю 13 142 грн та причіп тракторний 2 ПТС-4887, ринковою вартістю 40 359,00 грн.

Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 за висновком експерта № 28-18 від 10 грудня 2018 року, варіант № 1, виділену синім кольором, яка складає 47/100 частин, вартістю 71 525 грн, що на 3884 грн менше від вартості ідеальної частки.

Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1235 га, кадастровий номер :01:001:0564, розташованої по АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, згідно з варіантом № 1 поділу земельної ділянку, відповідно до варіанту № 1 поділу будинку (на плані синій колір), в тому числі: 0,0064 га під будинком, 0,0052 га під господарськими будівлями та 0,05015 га під прибудинковою територією та ріллею.

Визнав за ОСОБА_2 право власності на трактор Т -40 АМ , ринковою вартістю 78 583 грн.

Зобов`язав ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 1/2 частину вартості автомобіля ВАЗ-210990-20, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_8 , вартістю 81 414 грн, також сплатити грошову компенсацію різниці вартості спільно набутого майна в розмірі 14 773 грн.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 4 020,81 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

31 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Сосницького районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, мотивуючи її тим, що судом не було вирішено питання щодо стягнення з відповідача понесених нею судових витрат, зокрема щодо оцінки транспортних засобів та подання телеграми, а також витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 10 лютого 2020 року Сосницький районний суд відмовив у прийнятті додаткового рішення у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду в частині поділу спірного рухомого майна та стягнення судових витрат, та посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи і неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду у наведеній вище частині скасувати, та задовольнити її позовні вимоги в цій частині, виділивши їй та визнавши за нею право власності на трактор Т -40АМ ; відповідачу ОСОБА_2 виділивши мотоцикл марки ІЖ Юпітер, мотоцикл марки ММВЗ Мінськ, автомобіль марки ІЖ, причіп тракторний 2 ПТС-4887, стягнувши з неї на користь відповідача 4 556 грн грошової компенсації за перевищення ідеальної частки в спірному рухомому майні. Також просила скасувати ухвалу суду за результатами розгляду її заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнути на її користь судові витрати згідно з квитанціями, а саме, судовий збір, витрати на проведення експертизи щодо поділу нерухомого майна та звіти-оцінку вартості рухомого майна, витрати на телеграму-повідомлення ОСОБА_2 про огляд рухомого майна, витрати на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про те, що кожен з подружжя має право на 1/2 частину рухомого майна, набутого під час їхнього шлюбу, необґрунтовано виділив відповідачу у власність трактор Т-40 АМ та виключив зі складу спільного майна автомобіль марки ІЖ 412.

Позивачка зазначає, що твердження відповідача про те, що автомобіль ІЖ був проданий у період шлюбу, спростовуються довідкою Центру ДАІ 7404, згідно з якою власником даного транспортного засобу на час розгляду справи являється ОСОБА_2 .

Указує, що вона згодна сплатити відповідачу 4 556 грн за перевищення ідеальної частки в спірному рухомому майні. Крім того, за тих обставин, що частину майна чоловік вже продав, деяке майно укрив, мотоциклами вона не користується, саме їй у власність суд мав би виділити трактор.

Також звертає увагу не неправильне вирішення районним судом питання розподілу судових витрат, оскільки судовим рішенням було частково задоволено її позовні вимоги. Районний суд, всупереч приписам ст. 141 ЦПК України, стягнув на її користь лише 4 020,81 грн за проведення експертизи, хоча її витрати, пов`язані з проведенням експертизи, склали вдвічі більше, а інші судові витрати, як то судовий збір, витрати на проведення звітів-оцінки рухомого майна та витрати на правову допомогу суд взагалі не визначив. З приводу вирішення питання розподілу указаних судових витрат вона звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення, проте суд своєю ухвалою безпідставно відмовив у її задоволенні.

Відповідачем ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Рішення Сосницького районного суду від 10 лютого 2020 року в частині поділу житлового будинку і земельної ділянки для його будівництва та обслуговування, а також стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 частини вартості автомобіля ВАЗ-210990-20, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_8 сторонами не оскаржується, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення та ухвала суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідають.

Частково задовольняючи первісний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з урахуванням ст.ст. 60, 63, 69-72 СК України, виходив з того, що кожен з подружжя має право на половину нерухомого і рухомого майна, набутого сторонами у період їх перебування у зареєстрованому шлюбі, та відніс до спільного сумісного майна подружжя: житловий будинок з надвірними будівлями, земельну ділянку площею 0,1235 га, мотоцикл марки ІЖ Юпітер, мотоцикл марки Мінськ 31121 , трактор Т -40 АМ , причіп тракторний 2 ПТС-4887 та автомобіль ВАЗ-210990-20.

Суд, з посиланням на приписи ст. 89 ЦПК України, констатував, що інше зазначене сторонами у позовних заявах майно, а саме, автомобіль марки ІЖ 412, корова, комп`ютер та принтер, не є спільним майном подружжя.

Застосувавши положення ст.ст. 133, 139, 141 ЦПК України, районний суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 010,81 грн, які є половиною коштів, сплачених останньою за проведення експертизи.

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, районний суд зазначив, що первісний позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя був задоволений частково, на її користь були стягнуті судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 4 020,81 грн. Відносно інших судових витрат питання вирішене відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладений на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладені у зв`язку з частковим задоволенням позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У повній мірі з такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що з 09 червня 1984 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 05 травня 2017 року розірваний (т. 1 а.с. 5).

Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 грудня 2007 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 47).

Також ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,1235 га, по АДРЕСА_1 , виданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, про що свідчить копія державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 435431 від 21 вересня 2011 року (т. 1 а.с. 41).

Згідно з повідомленням ТСЦ № 7444 від 27 квітня 2017 року за ОСОБА_2 були зареєстровані такі транспортні засоби: мотоцикл ІЖ Юпітер, 1990 року випуску; мотоцикл ММВЗ Мінськ 31121, 1988 року випуску та автомобіль ІЖ 412, 1977 року випуску (т. 1 а.с. 57-58).

Інше повідомлення ТСЦ № 7444 від 16 травня 2017 року свідчить про те, що 05 листопада 2013 року транспортний засіб ВАЗ 210990-20 був зареєстрований за ОСОБА_2 . У подальшому, 23 березня 2017 року даний автомобіль був перереєстрований по договору купівлі-продажу від 23 березня 2017 року на ОСОБА_3 , жительку с. Загребелля Сосницького району (т. 1 а.с. 61).

24 жовтня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір дарування автомобіля, згідно з яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 автомобіль марки ВАЗ 210990-20, 2007 року випуску (т. 1 а.с. 88).

З листа ГУ Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 12 травня 2017 року вбачається, що за ОСОБА_2 була зареєстрована техніка, а саме, причіп 2ПТС-4887, 1979 року випуску, та трактор колісний Т -40 АМ , 1989 року випуску, який був знятий з обліку 20 квітня 2017 року (т. 1 а.с. 59-60). Відповідний запис про зняття з обліку для реалізації трактора Т -40АМ наявний у свідоцтві про реєстрацію машини на ім`я ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 92).

ОСОБА_2 має посвідчення тракториста-машиніста від 27 грудня 1999 року з відкритими категоріями А, В, С, D, F та посвідчення водія від 18 липня 2017 року з відкритими категоріями А1, А, В1, В, С1, С, ВЕ, С1Е, СЕ (т. 1 а.с. 93, 94).

За висновком експерта за результатами проведення експертного дослідження від 10 грудня 2018 року № 28-18 ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 150 818 грн (т. 1 а.с. 6-56).

Звітами про оцінку майна, виготовленими 15 листопада 2019 року оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_4 на замовлення представника позивачки ОСОБА_1 , визначена ринкова вартість транспортних засобів, зокрема, мотоцикла ММВЗ Минськ 31121 - 13 142 грн (т. 1 а.с. 151-162), автомобіля ИЖ 412 - 9 545 грн (т. 1 а.с. 163-173), трактора Т-40 АМ - 78 583 грн (т. 1 а.с. 174-184), причепа тракторного 2ПТС-4 (887) - 40 359 грн (т. 1 а.с. 185-196), мотоцикла ИЖ Юпитер 5К - 6 425 грн (т. 1 а.с. 197-209) та автомобіля ВАЗ 210990-20 - 81 414 грн (т. 1 а.с. 210-223).

З описової частини указаних звітів вбачається, що безпосередній огляд автомобіля ИЖ 412 та трактора Т -40АМ оцінювачем не проводився і здійснювався шляхом дослідження реєстраційних документів.

Згідно з довідкою Сосницької селищної ради від 16 жовтня 2019 року за даними погосподарського обліку селищної ради ОСОБА_2 станом на 01 січня 2018 року мав у власному господарстві одну корову (т. 1 а.с. 97).

Звернувшись з позовом про поділ спільного майна подружжя, ОСОБА_1 зазначала, що указане нею у позові майно було придбане у період шлюбу з відповідачем за спільні кошти, проте врегулювати питання поділу майна у добровільному порядку з колишнім чоловіком не вдається. Автомобіль ВАЗ був відчужений відповідачем у період шлюбу без її згоди.

У своєму зустрічному позові про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2 посилався на те, що автомобіль марки ІЖ 412 був проданий у період шлюбу, а кошти в сумі 5 000 грн він віддав особисто дружині. Автомобіль ВАЗ-210990-20 належав його матері, ОСОБА_3 , та був подарований йому вже після розірвання шлюбу. Також у їх спільній власності знаходились корова, комп`ютер із системним блоком та принтером.

Зважаючи на доводи позовів та оцінюючи обставини справи у сукупності, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України)..

Згідно зі ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пунктом 23 цієї постанови визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. За змістом роз`яснень, викладених у п. 24, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи.

Постановою КМУ від 08 липня 2009 року № 694 затверджений Порядок відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів.

У відповідності до п. 3 Порядку власники зобов`язані зареєструвати в територіальному органі Держпродспоживслужби машину протягом 10 діб від дня придбання, митного оформлення або виникнення інших обставин, що є підставою для реєстрації. Строк реєстрації може бути продовжений територіальним органом Держпродспоживслужби у разі неможливості власника своєчасно її провести у зв`язку з хворобою, відрядженням чи з інших причин

Машина , що належить фізичній особі, реєструється за її місцем її проживання (перебування) (п. 9 Порядку). Експлуатація машини, не зареєстрованої в територіальному органі Держпродспоживслужби, або без номерного знака «Транзит» забороняється (п. 27 Порядку).

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Ураховуючи наведені норми матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про поділ та обсяг спільного майна подружжя, апеляційний суд виходить з того, що районний суд правильно відніс до спільного майна подружжя житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 , провівши їх розподіл відповідно до варіанту № 1 висновку експерта від 10 грудня 2018 року № 28-18, за яким виділив у власність ОСОБА_1 1/2 частину будинку, що становить 53/100 частин, вартістю 79 293 грн, а ОСОБА_2 - 1/2 частину будинку, що становить 47/100 частин, вартістю 71 525грн. За цим же варіантом поділу кожній із сторін виділив по 1/2 частині земельної ділянки.

Також судом було правомірно віднесено до спільного майна подружжя транспортні засоби: мотоцикл ММВЗ Мінськ 31121, мотоцикл ІЖ Юпітер та причіп тракторний 2ПТС-4(887), придбання яких у період шлюбу та їх наявність на час розгляду справи не заперечувалось сторонами у справі.

Суд першої інстанції визнав об`єктом спільної сумісної власності подружжя й автомобіль ВАЗ 210990-20, який був придбаний сторонами у період зареєстрованого шлюбу, але згодом відчужений третій особі, матері відповідача, тому рішенням суду останнього було зобов`язано сплатити ОСОБА_1 половину його вартості.

З наведеним варіантом поділу нерухомого майна та сумою грошової компенсації за автомобіль ВАЗ 210990-20 погодилась позивачка, рішення суду в цій частині ні нею, ні ОСОБА_2 не оскаржується. В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 не згодна лише з поділом рухомого майна, зокрема, просить виділити їй у власність трактор, а два мотоцикли, автомобіль ІЖ та причіп тракторний виділити колишньому чоловіку.

Вирішуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 щодо поділу рухомого майна, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, встановлюючи обсяг спільного рухомого майна подружжя, яке підлягає розподілу, помилково відніс до його складу трактор Т -40АМ , не врахувавши ту обставину, що на час розірвання шлюбу між сторонами (05 травня 2017 року) наведений транспортний засіб у порядку, передбаченому чинним законодавством, за ОСОБА_2 зареєстровано не було (трактор був знятий з обліку для подальшої реалізації), отже указаний транспортний засіб не можна віднести до кола спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу у відповідності з положеннями закону.

Так, за змістом наведеної вище Постанови КМУ від 08 липня 2009 року № 694 «Про затвердження Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів» спірний транспортний засіб підлягає обов`язковій реєстрації у порядку, передбаченому чинним законодавством, але ні на час розірвання шлюбу, ні на час поділу судом рухомого майна трактор подружжям не зареєстровано, а отже він не може бути предметом поділу. Крім цього, апеляційний суд зважає на те, що з описової частини звіту оцінювача вбачається, що безпосередній огляд трактора Т-40 АМ ним не проводився, і оцінка здійснювалась шляхом дослідження реєстраційних документів, отже наявність у відповідача цього спірного майна на час вирішення спору також не доведено.

Виходячи з наведеного вище, позовні вимоги, за якими кожній із сторін слід виділити трактор, правового значення для правильного вирішення спору не мають.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що до спільного рухомого майна подружжя, яке підлягає поділу, належить автомобіль ІЖ 412, оскільки згідно з повідомленням ТСЦ № 7444 від 27 квітня 2017 року за ОСОБА_2 зареєстрований, крім інших транспортних засобів, автомобіль ІЖ 412, 1977 року випуску (т. 1 а.с. 57-58). Доводи відповідача про відчуження цього транспортного засобу у 2013 році сторонній особі належними доказами не підтверджені, а тому є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись судове рішення.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що у період шлюбу сторони набули наступне майно: житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, розташовані по АДРЕСА_1 вартістю 150 818 грн; мотоцикл ІЖ Юпітер 5К вартістю 6 425 грн, мотоцикл ММВЗ Мінськ 31121 вартістю 13 142 грн, автомобіль ІЖ 412 вартістю 9 545 грн та причіп тракторний 2ПТС-4(887) вартістю 40 359 грн, яке підлягає поділу.

Таким чином ідеальна частка у вартості майна кожної сторони становить 110 144,50 грн (150 818 + 6 425 + 13 142 + 9 545 + 40 359 = 220 289/2).

З урахуванням наведеного та у зв`язку з наявним спором сторін відносно розподілу трактору Т-40 АМ , який не може бути включений до переліку майна подружжя з підстав, наведених вище, суд вважає, що позивачці належить виділити мотоцикл ІЖ Юпітер 5К, мотоцикл ММВЗ Мінськ 31121 та автомобіль ІЖ 412, а відповідачу - причіп тракторний. На думку колегії суддів, таким розподілом буде максимально забезпечено дотримання рівності часток сторін у майні, яке набуто під час шлюбу, що узгоджується із засадами сімейного законодавства щодо розміру часток майна чоловіка та дружини.

При цьому, виділяючи ОСОБА_2 причіп тракторний, суд ураховує пояснення відповідача, які підтверджені матеріалами цивільної справи, щодо наявності у нього з 1980 року посвідчення на право управління трактором.

Відповідно ОСОБА_1 виділяється майно на загальну суму 108 405 грн (79 293 + 6 425 + 13 142 + 9 545), що на 1 739,5 грн менше від ідеальної частки.

ОСОБА_2 отримує майна на загальну суму 111 884 грн (79 923 + 40 359), що на 1 739, 5 грн більше від ідеальної частки.

Виходячи з наведеного, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути кошти в сумі 1 739,5 грн для порівняння часток у вартості спільного майна подружжя.

Ураховуючи викладене вище та беручи до уваги допущення районним судом неправильного застосування норм матеріального права, апеляційний суд вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_1 про поділ рухомого майна, частково задовольнивши її апеляційну скаргу та визнавши за позивачкою право власності на мотоцикл марки ІЖ Юпітер 5К, мотоцикл марки ММВЗ Мінськ 31121 та автомобіль марки ІЖ 412; за ОСОБА_2 - визнати право власності на причіп тракторний 2ПТС-4887, стягнувши з нього на користь позивачки кошти в сумі 1 739,5 грн для порівняння часток у вартості спільного майна.

Апеляційний суд погоджується також з доводами апеляційної скарги відносно неправильного вирішення районним судом питання розподілу судових витрат, зважаючи на таке.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК).

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

За приписами ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Разом з тим, суд першої інстанції при винесенні рішення від 28 січня 2020 року не в повному обсязі вирішив питання про судові витрати, а своєю ухвалою від 10 лютого 2020 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі щодо вирішення питання розподілу судових витрат безпідставно відмовив у її задоволенні.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила стягнути на її користь судові витрати згідно з квитанціями, а саме, судовий збір, витрати на проведення експертизи щодо поділу нерухомого майна та звітів-оцінки вартості рухомого майна, витрати на телеграму-повідомлення на ім`я ОСОБА_2 про огляд рухомого майна, витрати на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за подання позову до суду був сплачений судовий збір у сумі 1 971,41 грн (т. 1 а.с. 1), а ОСОБА_2 за подання зустрічного позову - 768,40 грн (т. 1 а.с. 81).

За виготовлення висновку експерта від 10 грудня 2018 року позивачкою було сплачено кошти на загальну суму 8 041,62 грн, а за проведення оцінки колісних транспортних засобів - 3 600 грн, про що свідчать відповідні квитанції (т. 1 а.с. 4а, 4б, 147).

Зі змісту договору про надання правової допомоги від 29 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 уповноважила адвоката Загальця О.М. захищати її інтереси в суді першої та апеляційної інстанції у справі за її позовом про поділ спільного майна подружжя (т. 1 а.с. 116). Умовами договору передбачено, що за надані послуги замовник виплачує виконавцеві договірну плату за консультації, представництво та складання процесуальних документів. Повноваження адвоката Загальця О.М. підтверджено також ордером (т. 1 а.с. 115).

Згідно з актом виконаних робіт від 28 січня 2020 року вартість наданих адвокатом послуг становить 8 000 грн (т. 2 а.с. 26). До наданих послуг віднесено: консультація та ознайомлення з матеріалами клієнта (2-15 год), ознайомлення з матеріалами справи в суді та із зустрічним позовом (1 год), складання відзиву на зустрічну позовну заяву (3 год), складання уточненої позовної заяви (4 год), поїздка до Сосницького райсуду 02 грудня 2019 року, 02 січня та 28 січня 2020 року (2 год 30 хв), участь у судових засіданнях 02 грудня 2019 року, 02 та 28 січня 2020 року (4 год 45 хв), повернення з Сосницького райсуду 02 грудня 2019 року, 02 січня та 28 січня 2020 року (2 год 30 хв).

Як свідчить квитанція до прибуткового касового ордера б/н від 21 листопада 2019 року адвокатом Загальцем О.М. прийнято від ОСОБА_1 в якості гонорару 8 000 грн за надані правові послуги по справі № 745/755/19 (т. 2 а.с. 25).

22 жовтня 2019 року між адвокатом Бабичем А.І. та ОСОБА_2 . був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався надати замовнику за плату юридичні послуги щодо здійснення представництва його прав та інтересів, зокрема, в судах України із наданням усіх прав, передбачених ЦПК України (т. 1 а.с. 101). Повноваження адвоката Бабича А.І. в Сосницькому районному суді підтверджено ордером (т. 2 а.с. 100).

Наявний у матеріалах справи акт виконаних робіт від 02 січня 2020 року (т. 2 а.с. 2) свідчить про те, що адвокатом Бабичем А.І. згідно з договором про надання правової допомоги ОСОБА_2 надані професійні послуги на загальну суму 5 000 грн, а саме: юридична консультація, ознайомлення з матеріалами позову (1 000 грн), складання зустрічної позовної заяви (2 000 грн), складання відзиву на уточнену позовну заяву (1 000 грн) та участь у судових засіданнях (1 000 грн). Суму гонорару належало перерахувати на указаний картковий рахунок адвоката.

Перерахування коштів у розмірі 5 000 грн на карту № НОМЕР_14 підтверджується квитанцією Приватбанк від 02 січня 2020 року, де платником зазначений ОСОБА_2 , а отримувачем - Бабич А.І. (т. 2 а.с. 1).

Обидві сторони у справі у своїх позовних заявах просили стягнути на їх користь понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Суд у своєму рішенні, задовольнивши частково первісний позов ОСОБА_1 та не зазначивши, як саме вирішив зустрічний позов, у відшкодування судових витрат стягнув з ОСОБА_2 на користь позивачки лише судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в розмірі 4 020,81 грн. Щодо розподілу інших судових витрат, як то судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, районний суд жодних мотивів не навів.

У той же час, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції необґрунтовано послався на те, що у рішенні суду питання відносно інших судових витрат було вирішено відповідно до ст. 141 ЦПК України, що, у свою чергу, суперечить змісту резолютивної частини рішення Сосницького районного суду від 28 січня 2020 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що понесені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати, зокрема сплата судового збору, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи нерухомого майна та оцінки транспортних засобів, підтверджені належним чином, тому підлягають відшкодуванню сторонам пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином ОСОБА_1 належить відшкодувати судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 1 182,85 грн; витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в сумі 6 984,97 грн, та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5 000 грн, а ОСОБА_2 - судовий збір в сумі 353,46 грн та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2 300 грн.

Не є обґрунтованими, на думку апеляційного суду, доводи ОСОБА_1 про необхідінсть стягнення на її користь витрат за надіслання оцінювачем 09 листопада 2019 року телеграми (електронного повідомлення) на ім`я ОСОБА_2 про необхідність його присутності та надання для огляду транспортних засобів, оскільки надана позивачкою, як доказ на підтвердження оплати телеграми, квитанція від 09 листопада 2019 року про сплату 686,2 грн (т. 2 а.с. 146) не свідчить належним чином, за що саме та кому були перераховані указані грошові кошти.

Отже, беручи до уваги допущення районним судом порушень процесуальних норм, апеляційний суд вважає необхідним скасувати ухвалу суду першої інстанції, вирішивши питання розподілу судових витрат.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 понесла документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції на суму 2220,9 грн (за подачу апеляційної скарги на рішення суду) та 420,4 грн (за оскарження ухвали суду) (т. 2 а.с. 72, 76).

Оскільки апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_1 та скасовує ухвалу суду в цілому, а рішення суду першої інстанції змінює в частині вимог ОСОБА_1 про поділ рухомого майна, не задовольняючи при цьому вимог її апеляційної скарги, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених скаржницею при подачі апеляційної скарги на ухвалу суду, а саме стягнути з ОСОБА_2 на її користь 420,4 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду Сосницького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2020 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2020 року задовольнити.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 28 січня 2020 року в частині вимог ОСОБА_1 про поділ рухомого майна - змінити, в частині розподілу судових витрат - скасувати.

Викласти абзаци четвертий, сьомий, восьмий після слів «окрім того» у наступній редакції:

«4. Визнати за ОСОБА_1 право власності на мотоцикл марки ІЖ Юпітер 5К, 1990 року випуску вартістю 6425,00 грн; мотоцикл марки ММВЗ Мінськ 31121, 1988 року випуску вартістю 13142 грн; автомобіль марки ІЖ 412, 1977 року випуску, р.н. НОМЕР_3 вартістю 9545 грн.

7. Визнати за ОСОБА_2 право власності на причіп тракторний 2ПТС-4887 вартістю 40359 грн.

8. …стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_15 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_16 ) кошти в сумі 1739,5 грн для порівняння часток у вартості спільного майна».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1182,85 грн, витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в сумі 6984,97 грн, витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 353,46 грн, витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2300 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвалу Сосницького районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2020 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_15 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_16 ) судовий збір в сумі 420,4 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 травня 2020 року.

Головуюча: Судді: