СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/157/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Істоміній О.Г.

за участю представника позивача Таран Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житлосервіс», суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковтун Володимир Володимирович, боржник ОСОБА_1 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Дану скаргу заявник мотивує тим, що 10.04.2019 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист по справі № 759/13624/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 12085 грн. 37коп. та судового збору в розмірі 1762 грн, який було пред`явлено до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Однак, 07.07.2020 року головним державним виконавцем Ковтуном В.В. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відсутня дата народження боржника., що є обов`язковим для зазначення у виконавчому документів.

Вважаючи дії державного виконавця щодо винесення вказаного повідомлення неправомірними і такими, що суперечать положенням ЗУ «Про виконавче провадження», заявник просить задовольнити його скаргу, а саме:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковтун Володимир Володимирович щодо винесення повідомлення від 7 липня 2020 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 759/13624/18, виданого 10 квітня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва.

- зобов`язати головного державного виконавця № 759/13624/18, виданого 10 квітня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа - 759/13624/18, виданого 10 квітня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Головний державний виконавець Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві Ковтун В.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причин неявки суд не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника скаржника, суд приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.04.2019 року Святошинським районним судом м.Києва було видано виконавчий лист по справі № 759/13624/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 12085 грн. 37 та судового збору в розмірі 1762 грн. (а.с.56).

У даному виконавчому листі зазначено, що відсутня дата народження боржника.

Заявник звернувся до Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження.

07.07.2020 року головним державним виконавцем Ковтуном В.В. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання в зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відсутня дата народження боржника., що є обов`язковим для зазначення у виконавчому документів. (а.с.57).

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Гарантії прав учасників виконавчого провадження є невід`ємними від юридичних гарантій законності, під якими розуміють передбачені законом спеціальні засоби впровадження охорони та, у разі порушення, відновлення законності.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ЗУ «Про виконавче провадження», що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України та ч.1 ст.302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Пункт 4 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому, зокрема, має бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення , якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Згідно п. 3 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення дати народження боржника у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п.3 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2018 року у справі№ 471/283/17-ц (провадження № 61-331св18) зроблено висновок, що «згідноз частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тому відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання».

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня2019 року у справі № 219/7439/14-ц (провадження № 61-31681св18) тау постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (адміністративне провадження № К/9901/21841/18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 487/3774/16-ц (провадження № 61-42083св18) зробив аналогічний висновок з посиланням на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 визначено, що «вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження. Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним».

Така правова позиції викладена і у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, , № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Як встановлено в судовому засіданні, суду відомості про дату народження боржника не було надано, а у заявника відсутні можливості без згоди боржника отримати дані, на підставі відсутності яких державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд приходить до висновку, що головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковтун В.В. при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не використав в повному обсязі надані йому права, не виконав обов`язки, покладені на нього як державного виконавця Законом України «Про виконавче провадження», а тому такі дії державного виконавця є неправомірними.

Щодо обраного заявником способу захисту, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до п.п.3 п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене вище, а також зі змісту прав та обов`язків виконавця при проведенні виконавчих дій, визначені Законом України «Про виконавче провадження», суд вважає належним спосіб захисту зобов`язання державного виконавця вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та можливість її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447- 453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковтун Володимира Володимировича щодо винесення повідомлення від 7 липня 2020 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 759/13624/18, виданого 10 квітня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва.

Зобов`язати головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Ковтун Володимира Володимировича вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 759/13624/18, виданого 10 квітня 2019 року Святошинським районним судом м. Києва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.В.Кириленко