Справа 484/456/14-ц
Провадження № 4-с/484/8/20
У Х В А Л А

про часткове задоволення скарги

21.05.2020року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання Бикова О.П.

за участю скаржника ОСОБА_1

державного виконавця - Ігнатюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про арешт коштів боржника

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на рішення головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ігнатюка В.В. та просив визнати незаконною та скасувати постанову від 16.03.2020р. про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог скаржник зазначив, що на виконанні у Первомайському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження № 46710463 про стягнення з нього на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором. Постановою, винесеною головним державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ігнатюком В.В. 16.03.2020р., накладений арешт на грошові кошти, що знаходяться на його картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк». На вказаний рахунок йому перераховується пенсія за віком, однак з березня 2020р. він не може отримати пенсію, отже вважає, що постанова державного виконавця про накладення арешту на грошові кошти є неправомірною.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та просили її задовольнити.

Головний державний виконавець Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ігнатюк В.В. вимоги скарги не визнав, у її задоволенні просив відмовити, пояснив, що він як державний виконавець, накладаючи арешт, діяв відповідно до вимог закону, оскільки на рахунок ОСОБА_1 , крім пенсійних виплат, також надходили грошові суми від інших осіб, отже скаржником використовувався рахунок не за призначенням.

Представник ПАТ «Дельта Банк» до суду не з`явився. Причини неявки не відомі.

Відповідно до ч.1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Отже, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника ПАТ «ДельтаБанк».

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

На виконанні у Первомайському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебуває виконавче провадження №46710463 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк».

Постановою від 28.11.2017р. було звернуто стягнення на дохід боржника на пенсію, у розмірі 20 % до виплати заборгованості.

Крім того, 16.03.2020р. головним державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ігнатюком В.В. винесена постанова про арешт коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Частинами першою, другою та третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно ст.. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

ОСОБА_1 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням №, виданим Пенсійним фондом України 12.03.2007р.

З виписок по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк», вбачається, що на вказаний рахунок систематично зараховують виплати Пенсійного фонду. Згідно довідки від 20.05.2020р., наданої скаржником, вказаний рахунок обмежений згідно постанови про накладення арешту у ВП №46710463 від 16.03.2020р.

Відповідно до ч.2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» за іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Отже, арешт всіх пенсійних коштів особи позбавляє ОСОБА_1 джерел до існування та порушує його право на соціальний захист.

За змістом ст.. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що скарга належить частковому задоволенню, та вважає за необхідне визнати неправомірною постанову головного державного виконавця від 16.03.2020р. в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «Приватбанк», та скасувати вказану постанову в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк» та належать ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 258-260, 450, 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ігнатюка Владислава Валерійовича про арешт коштів боржника, винесену 16.03.2020р. у виконавчому провадженні № 46710463, в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ КБ «Приватбанк» МФО, та належать ОСОБА_1 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньої до Миколаївського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Роз`яснити, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Н.А.Медведєва