ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 травня 2020 року

м. Харків

справа № 2002/2-175/2011

провадження № 22-ц/818/1691/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Іванівська сільська рада Барвінківського району Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2011 року в складі судді Черних Є.А.,

у с т а н о в и в:

В квітні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області та просив:

- визнати дійсним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень від 18 вересня 2003 року, укладений між ним та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» (далі - СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ»);

- визнати за ним право власності на нежитлові приміщенні, а саме: на 1/2 частину будівлі критого току; на 1/2 частину будівлі насінневого складу; на 1/2 частину будівлі вагової, що розташовані за адресою: Харківська область, Барвінківський район, Іванівська сільська рада.

Позов мотивовано тим, що 18 вересня 2003 року між ним та СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» було укладено договір купівлі - продажу нежитлових приміщень, а саме: 1/2 частини будівлі критого току; 1/2 частини будівлі насінневого складу; 1/2 частини будівлі вагової, що розташовані за адресою: Харківська область, Барвінківський район, Іванівська сільська рада. Цього ж дня він вніс до каси підприємства 25 000 грн, що були вартістю придбаного майна. Договір купівлі - продажу в нотаріальному порядку не посвідчено, оскільки на момент його укладення у відповідача належним чином не були оформлені відповідні документи. На даний час завершити укладення угоди і посвідчити нотаріальний договір купівлі - продажу неможливо, оскільки СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» було реорганізовано.

Зазначає, що у відповідності до частини другої статті 220 ЦК України він та СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» 18 вересня 2003 року домовились щодо усіх істотних умов правочину, а в подальшому відбулось його повне виконання, тому укладений в простій письмові формі договір купівлі - продажу є дійсним.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2011 року позов задоволено. Визнано дійсною угоду купівлі - продажу від 18 вересня 2003 року 1/2 частини будівлі критого току; 1/2 частини будівлі насінневого складу; 1/2 частини будівлі вагової, що розташовані за адресою: Харківська область, Барвінківський район, Іванівська сільська рада, укладену між ОСОБА_1 та СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладенні правочину сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, відбулося його повне виконання, тому на підставі частини другої статті 220 ЦПК України укладений 18 вересня 2003 року між ОСОБА_1 та СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» у простій письмовій формі договір купівлі - продажу є дійсним.

15 січня 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу. Посилаючись на порушенням норм процесуального та матеріального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що їм належить право власності на майновий пай у пайовому фонді майна Колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» (далі - КСП «Зоря») с. Червона Поляна Барвінківського району Харківської області. 22 квітня 2000 року власники майнових паїв КСП «Зоря», у тому числі вони, у зв`язку з його реорганізацією уклали між собою договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній частковій власності. 22 квітня 2000 року уповноважені особи співвласників та СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ», яке було реорганізовано, в особі директора Волкова В.В. уклали договір оренди про передачу майна, яке належить їм на праві спільної власності, в оренду на 5 років.

Зазначають, що суд першої інстанції належним чином не перевірив належність спірного майна продавцю СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ», не залучив до справи усіх зацікавлених осіб та постановив рішення, яким визнав дійсним договір купівлі - продажу та визнав право власності на спірне майно, що негативно вплинуло на права співвласників цього майна. Будівля насінневого складу, будівля критого току, будівля вагової перебували у СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» в оренді на умовах договору від 22 квітня 2000 року та не могли бути відчужені орендарем. Таким чином ОСОБА_1 отримав майно від юридичної особи, яка не мала права на таке відчуження, а тому право власності у набувача за договором виникло неправомірно.

Крім того вказували що, договір купівлі - продажу від 18 вересня 2003 року укладений до набрання чинності ЦК України 2004 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який містив вимоги лише щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі - продажу.

02 березня 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційна скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції надавав належну оцінку договору купівлі - продажу від 18 вересня 2003 року, укладеному відповідно до вимог діючого законодавства. Будь - яких прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушено не було. Апелянтами не надано доказів належності їм на праві власності спірного майна.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 має право на пайовий фонд майна КСП «Зоря», с. Червона Поляна, Барвінківський район, Харківська область, що підтверджується Свідоцтвом НОМЕР_1 про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданим 01 грудня 2001 року Іванівською сільською радою Барвінківського району Харківської області.

ОСОБА_3 має право на пайовий фонд майна КСП «Зоря», с. Червона Поляна, Барвінківський район, Харківська область, що підтверджується Свідоцтвом НОМЕР_2 про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), виданим 01 грудня 2001 року Іванівською сільською радою Барвінківського району Харківської області.

22 квітня 2020 року власники майнових паїв, визначені в результаті паювання майна КСП «Зоря» у зв`язку з його реорганізацією, у тому числі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться в спільній частковій власності.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору співвласники домовились спільно володіти, користуватися і розпоряджатися майном, яке вони погоджуються отримати у спільну часткову власність, як єдиний майновий комплекс у відповідності з даним договором та іншими угодами, укладеними між ними.

Перелік майна, яке буде передано співвласниками, наданий комісією з реструктуризації КСП «Зоря» і наведений у додатку № 1 до цього договору (пункт 1.2 договору).

З метою більш ефективного використання майна співвласники домовилися передати його за цивільно - правовими договорами про передачу майна (договори оренди, купівлі - продажу на умовах товарного кредиту, схову тощо) СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» (пункт 1.4 договору).

22 квітня 2000 року уповноважені особи співвласників та СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» в особі директора Волкова В .В. уклали договір оренди, відповідно до умов якого співвласники передають належні їм на праві спільної власності основні засоби господарству в оренду строком на 5 років (пункт 1.1).

Перелік основних засобів, що передаються в оренду за цим договором, визначений в додатку № 2 цього договору (пункт 2.1 договору оренди).

Згідно з додатком № 2 до договору оренди серед майна, яке прийнято СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» від співвласників у оренду, наявні: будівля критого току; будівля насінневого складу; будівля вагової.

Також між сторонами складено акт приймання - передачі майна, що є предметом договору оренди.

Згідно з статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 321 ЦК України гарантовано непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Отже за договором найму (оренди) орендар не набуває права власності на предмет оренди, а тому не має права його відчуження.

Таким чином СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ», як орендар будівлі критого току, будівлі насінневого складу, будівлі вагової не мав права на укладення договору купівлі - продажу вказаного майна.

Статтею 657 ЦК України 2004 року договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Оскільки між ОСОБА_1 та СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» укладено договір купівлі - продажу спірного нерухомого майна від 18 вересня 2003 року у простій письмові формі, тобто не дотримано вимог закону щодо його нотаріального посвідчення, то такий правочин є нікчемним, укладення якого не породжує правових наслідків.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані вимоги закону, належним чином не перевірив належність спірного майна продавцю СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» та передчасно визнав дійсним договір купівлі - продажу та право власності за ОСОБА_1 на майно, яке перебувало у СГТОВ «ЧЕРВОНОПОЛЯНСЬКЕ» в оренді, а не належало на праві власності.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_3 при зверненні до суду апеляційної інстанції сплатив судовий збір в розмірі 282, 30 грн, що документально підтверджено платіжним дорученням (квитанцією) № 0.0..1 від 14 січня 2020 року (а. с. 14).

ОСОБА_2 при зверненні до суду апеляційної інстанції сплатив судовий збір в розмірі 282, 30 грн, що документально підтверджено платіжним дорученням (квитанцією) № 0.0..1 від 14 січня 2020 року (а. с. 15).

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, скасуванням рішення суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову, сплачений апелянтами судовий збір підлягає стягненню з позивача на їх користь.

Керуючись ст. ст. 141, 367, п. 2 ч.1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2011 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області про визнання договору купівлі - продажу дійсним та визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в загальному розмірі 564,60 грн по 282, 30 грн кожному.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 травня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.П. Коваленко

А.І. Овсяннікова