22-ц/804/3099/20
263/9428/20

Єдиний унікальний номер 263/9428/20
Номер провадження 22-ц/804/3099/20
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі головного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Іванової Тетяни Олександрівни на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2020 року у складі суду Киян Д.В., у справі за заявою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про забезпечення позову до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст заяви

В липні 2020 року Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми позову 275 790, 72 грн.

Заява мотивована тим, що відповідно до наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 26.12.2020 р. № 267/к з 28.12.2019 р. ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста Маріупольського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі Управління) та є державним службовцем відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗУ «про державну службу». У червні 2020 р. при перевірці первинних документів з обліку заробітної плати, саме розрахункових листів, відділом оплати праці Управління бухгалтерського обліку, фінансового та господарського забезпечення Управління було виявлено факт надмірно виплачених коштів заробітної плати ОСОБА_1 за І половину червня 2020 р. у сумі 275 790,72 грн. Дана виплата сталася внаслідок помилки, яка виникла в програмному комплексі «ІС-ПРО» у зв`язку з внесенням нових даних про присвоєння чергового рангу державного службовця ОСОБА_1 відповідно до наказу від 05.06.2020 р. № 2015/к, а саме: невірно зазначеної дати зміни рангу. Тому позивач вимушений був звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно сплачених коштів, а враховуючи, що заробітна плата ОСОБА_1 відповідно до щорічної декларації за 2019 р. становить 178 607 грн., тому просить забезпечити пред`явлений позов, оскільки у позивача є підстави вважати, що вказані обставини можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2020 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

Постановляючи ухвалу про повернення заяви про забезпечення позову заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову, відповідно до ст. 151 ЦПК України, подається в письмовій формі, має бути підписана заявником та містити, зокрема: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтуванням необхідності обраного заявником виду забезпечення позову, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. В даному випадку, на думку суду першої інстанції, такими необхідними відомостями є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомості та земельної ділянки з інформацією про її власника чи користувача, наявності або відсутності будь-яких обтяжень на ці об`єкти нерухомого майна, вартості нерухомого майна, для визначення співмірності виду забезпечення позову позовним вимогам, станом на день звернення до суду з заявою про забезпечення позову. Крім того в заяві чітко не зазначено на яке саме майно відповідача слід накласти арешт з метою забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з ухвалою суду, заявник Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі головного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Іванової Т.О. посилаючись на порушення норм процесуального права просив її скасувати, задовільнити його заяву та накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми позову 275 790,72грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що доводи суду першої інстанції суперечать діючому законодавству, а також практики, яка склалась при розгляді аналогічних справ Верховним Судом. За системним аналізом норм права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 150 ЦПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову. При цьому, відповідно до частин 3,4 ст.153 ЦПК України, суд розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Таким чином, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення позову і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті. Так, вони разом з позовною заявою подали заяву про забезпечення позову, в якій просили вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 в межах суми позову 275 790,72грн.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вище зазначене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивач не зазначив відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомості та земельної ділянки, не вказав її власника чи користувача, наявності або відсутності будь-яких обтяжень на об`єкти нерухомого майна, не зазначив його вартості для визначення співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам. В заяві чітко не зазначено на яке саме майно відповідача слід накласти арешт з метою забезпечення позову.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Інститут забезпечення цивільного позову регламентовано главою 10 (ст.149-159) ЦПК України.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначенні у статті 149 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Подібний висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2020 року у справі № 522/3471/20 (провадження № 61-9451св20).

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, предмет і ціну позову, інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

За системним аналізом наведених норм права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 15 ЦПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

При цьому відповідно до частин 3, 4 статті 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Таким чином, достатність наданих доказів та переконливість наведеного обґрунтування не можуть бути предметом перевірки суду на стадії прийняття заяви про забезпечення доказів і підлягають дослідженню під час вирішення її по суті.

У справі, яка переглядається, заявник, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт на все належне майно, що належить ОСОБА_1 .

При цьому він конкретизував в заяві, зокрема, що заробітна плата ОСОБА_1 відповідно до декларації, яка міститься на сайті НАЗК за 2019 рік склала 178 607грн, іншого доходу вона не має, а сума стягнення за їх позовом 275 790,72грн., а тому, у позивача є підстави вважати, що вказані обставини можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

У доданій до заяви про забезпечення позову декларації ОСОБА_1 за 2019 рік, крім іншого зазначено, що вона є власником квартири та земельної ділянки. (а.с.5-8)

Таким чином, заява містила достатню інформацію щодо предмета забезпечення, як того вимагає стаття 151 ЦПК України, а тому питання щодо недостатності інформації могло бути вирішене судом шляхом виклику заявника для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

За таких обставин вказана заява про забезпечення позову підлягала вирішенню по суті без застосування наслідків, передбачених частиною дев`ятою статті 153 ЦПК України, оскільки заява не містить недоліків, при яких суд повинен її повернути заявнику.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального закону, суддею порушено порядок встановлений для його вирішення, тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо повернення заяви.

Повний текст постанови виготовлено 06 жовтня 2020 року.

Керуючись ст.ст.374, 376, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі головного спеціаліста відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Іванової Тетяни Олександрівни Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2020 року задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2020 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: В.М. Барков

М.Ю. Лопатіна