Провадження №2/359/620/2020
Справа №359/7084/19
13 жовтня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі на даний час зареєстрований як за місцем проживання позивач та її колишній чоловік ОСОБА_2 . З часу розірвання шлюбу ОСОБА_2 в квартирі не проживає та його місце проживання є невідомим. Таким чином, ОСОБА_2 не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, проте з реєстрації за вказаною адресою відмовляється знятись. Тому ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні представник ОСОБА_3 позов підтримав та просив суд його задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився та відзив на позовну заяву не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини, які перешкодили йому з`явитися у судове засідання, не повідомив.
Тому, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу.
Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування квартири від 21 жовтня 2010 року, посвідченого Сіпко Л.М., державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області (а.с.7) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 листопада 2010 року (а.с.8).
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2015 року шлюб, укладений 14 лютого 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, розірвано. Рішення суду набрало законної сили 10 лютого 2015 року (а.с.6).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 та ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом акту обстеження умов від 01 жовтня 2020 року, складеного комісією УМКП-1, вбачається, що ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 2013 року (а.с.44).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що вона особисто знайома зі сторонами по справі. ОСОБА_2 свідок не бачила близько семи років. Особистих речей ОСОБА_2 в квартирі немає. Він створив нову сім`ю та проживає окремо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що їй відомо про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі та проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому, ОСОБА_2 одружився вдруге та близько п`яти років не проживає за вказаною адресою.

Встановлено, що ОСОБА_2 не пов`язаний спільним побутом з позивачем, має інше житло, в якому проживає на даний час. Незважаючи на це, ОСОБА_2 відмовляється добровільно знятись з реєстрації у спірній квартирі.

Згідно з положенням ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Так, за змістом глави 32 ЦК України сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Викладене у повній мірі узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16 січня 2019 року у справі №243/7004/17-ц.

З огляду на це, суд вважає за допустиме визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.391, ч.2 ст.406 ЦК України, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення у повному обсязі складено15 жовтня 2020 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський