Справа № 706/930/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року м.Христинівка Христинівський районний суд Черкаської області

В складі головуючого - судді Орендарчука М.П.

при секретарі Карбівської Я.Є.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача: ОСОБА_2 , представника відповідача: ОСОБА_3 , відповідачки ОСОБА_4 , представника третьої особи Піддубняк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Христинівці Черкаської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа служба у справах дітей Христинівської РДА про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки та третьої особи служби у справах дітей Христинівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Свої вимоги позивач мотивує тим, що «починаючи з 20.06.2014 р. між ним, ОСОБА_1 (надалі - Позивач) та ОСОБА_5 (надалі - Відповідач) був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 від даного шлюбу у нах народився син ОСОБА_6 .

26.11.2018 року рішенням Христинівського районного суду Черкаської області у справі за №701/491/18, було розірвано шлюб між ним та Відповідачкою. Після розірвання шлюбу їх син ОСОБА_6 став проживати разом із ОСОБА_4 та її батьками, які також керують їх родиною, чинять тиск та мають негативний вплив на його колишню дружину.

З моменту фактично розлучення, у нього з Відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони Відповідачки та осіб, які проживають разом із його сином, стосовно неможливості його нормального спілкування із його сином.

Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки Відповідачка перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з сином.

Весь цей час він намагаюся налагодити нормальний зв`язок із сином, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права як батька сьогодні є порушеними. На підтвердження всього викладеного у позові, є чисельні свідки, письмові матеріали та інші докази.

Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, він вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Після марних спроб вирішити розбіжності мирним шляхом він звернувся з заявою до комісії з питань захисту прав дитини Христинівської районної державної адміністрації (надалі - Третя особа). 24.10.2018 даною комісією було прийняте рішення № 152 у відповідності до якого мені було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з сином ОСОБА_6 та у його вихованні

Згідно Розпорядження Третьої особи, «Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України фактично зобов`язано матір ОСОБА_4 не чинити перешкод щодо спілкування батька з дитиною».

Фактично, з моменту прийняття даного рішення, Відповідачка ігнорувала таке рішення Третьої особи продовжувала чинити перешкоди моєму спілкуванню з сином та взяття участі у його вихованні.

Він, як люблячий батько, який відповідно до моральних засад суспільства та у відповідності до чинного законодавства, має із Відповідачкою рівні права і обов`язки щодо ОСОБА_6 , але Відповідачка чомусь нехтує його правами, порушуючи їх.

Він вживав всіх необхідних заходів, щоб вирішити питання про участь у вихованні сина без залучення органів державної влади, але як мати так і її батьки, перешкоджають йому у спілкуванні з сином.

З моменту фактичного розлучення, він не мав реальної можливості привітати особисто ОСОБА_6 у день його народження (його навіть у двір не дозволили зайти).

ОСОБА_6 окрім матері, баби та діда нічого і не бачить.

Тому просив врахувати його законні права і наявність у нього можливості спілкуватися з дитиною та здійснювати позитивний вплив на його виховання».

Просив суд:

Визначити наступні способи його участі у вихованні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисте спілкування:

-спільний відпочинок: другу половину літніх канікул дитина проводить з батьком;

-необмежене спілкування з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

-у разі, якщо святкові дні припадають на день мого побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком;

-в день мого побачення з сином, я маю право забирати йог з дому особисто;

-а також у дні народження близьких родичів, у яких повноцінні сім`ї спілкування з якими може бути позитивним чинником у вихованні його правильному вихованні:

1) ІНФОРМАЦІЯ_14 двоюрідної сестри ОСОБА_9 .

2) ІНФОРМАЦІЯ_15 батька ОСОБА_1

3) ІНФОРМАЦІЯ_16 рідна тітка ОСОБА_10

4) ІНФОРМАЦІЯ_3 двоюрідна сестра ОСОБА_11

5) ІНФОРМАЦІЯ_4 рідний дядько ОСОБА_12

6) ІНФОРМАЦІЯ_5 двоюрідна сестра ОСОБА_13

7) ІНФОРМАЦІЯ_17 дідусь ОСОБА_14

8) ІНФОРМАЦІЯ_6 дядько ОСОБА_15

9) ІНФОРМАЦІЯ_7 двоюрідної плимінниці ОСОБА_16

10) ІНФОРМАЦІЯ_8 двоюрідні плимінники ОСОБА_17 та ОСОБА_18

11) ІНФОРМАЦІЯ_9 хрищений ОСОБА_19

12) ІНФОРМАЦІЯ_13 рідна сестра ОСОБА_20

13 ) ІНФОРМАЦІЯ_10 хрещений ОСОБА_21

14) ІНФОРМАЦІЯ_11 Кожного (парного року) день народження сина ОСОБА_6 .

А також прошу надати побачення та можливість святкувати в святкові; державні та релігійні свята а саме:

1) 1 січня кожен (не парний рік) Новий рік.

2) Кожне (парний рік) Різдво.

3) Кожну ( не парний рік) Пасха.

4) Кожну ( парний рік) поминальна неділя.

5) кожну ( не парний рік) Трійцю.

6) Кожен (парний рік ) День конституції.

7) кожен ( не парний рік) День незалежності.

8) кожен (парний рік) день міста Христинівки.

9) кожен рік в день батька який святкується в 3 неділю червня або в 3 неділю вересня.

10) 22 листопада кожен ( не парний рік) день сина.

11) 19 грудня кожен (парний рік) День святого Миколая .

12 ) 15 травня кожен (не парний рік) день сімї.

А також прошу надати для побачень кожної ( парної дати місяця) п`ятниці а саме з 18-00 п`ятниці по 19-00 Неділі.

Зобов`язати ОСОБА_4 , за два дні до дня моєї зустрічі з сином, надавати мені точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це мене особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

31.07.2019 року, закрито підготовче судове засідання і справу призначено до розгляду.

Під час дебатів позивач відмовився від частини позовних вимог та просив суд задовольнити позовні вимоги в такій частині

1) Спільний відпочинок; другу половину літніх канікул, дитина проводить з батьком.

2) Необмежене спілкування засобами звязку.

3) В дні народження а саме;

ІНФОРМАЦІЯ_15 день народження батька ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_16 день народження тітки ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_17 дідуся ОСОБА_14

4) В дні народження а саме;

ІНФОРМАЦІЯ_13 сестри ОСОБА_20 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

28 листопада кожного (парного року) день народження сина ОСОБА_6 .

5) А також прошу суд встановити для побачень святкування та проведення часу з сином та його родиною зі сторони батька. Новий рік (кожного не парного року) а саме з 19:00 31.01 по 19:00 1.01. та святкування пасхи. Такі зустрічі необхідні для зміцнення родинно-емоційного звязку мого сина з батьком та родиною зі сторони батька.

6) Побачення кожної (не парної дати місяця) пятниці з 18:00 по 19:00 неділі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із підстав викладених у позові. Позивач пояснив, що відповідачка перешкоджає у побаченні зі сином, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду із даною позовною заявою, яку просить задовольнити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідачка жодним чином не чинить перешкод позивачу в його спілкуванні з сином, який визначений розпорядженням голови Христинівської. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про це та доказів на підтвердження необхідності в більш частих зустрічах з сином. Крім цього, позивачка зазначила, що позивач неодноразово порушував встановлений для нього графік, за розпорядженням Христинівської РДА № 152 від 24.10.2018 року. Без будь-яких пояснень видирав сина у матері та всупереч встановленому графіку, не в установлені для побачень дні з сином, без будь-якого погодження з відповідачем, ігноруючи режим дня малолітньої дитини, силоміць видирав сина з рук, віз в невідомому напрямку, утримував дитину в невідомих для всіх умовах проживання та привозив дитину додому аж на наступний день у ввечері. Дитині нещодавно виповнилося лише 5 років.

Місце проживання дитини за розпорядженням № 77 Христинівської райдержадміністрації від 12.06.2018 року, визначене біля матері за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина має визначене місце проживання, яке відповідає належним умовам для його проживання та нормального розвитку.

Дитина за місцем проживання, з понеділка по п`ятницю відвідує Великосевастянівський навчально-виховний комплекс «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І- ІІ ступенів», що підтверджується довідкою від 17.07.2019 року.

Питання щодо встановлення графіку побачень ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_6 неодноразово розглядалося комісією служби у справах дітей Христинівської РДА, а тому, ретельно вивчивши дану проблему, з максимальним урахуванням в першу чергу інтересів дитини, віку дитини, стану її здоров`я, прихильності до кожного з батьків, та інших обставин, захищаючи інтереси дитини, вже було визначений графік побачень позивача ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6 , а саме щосуботи з 10.00 год. до 19.00 год. Батькові особисто забирати сина з домоволодіння де він проживає разом з матір`ю та повертати не пізніше 19.00 год, що підтверджується розпорядженням № 152 від 24.10.2018 року в якому, також зазначено, що зустрічі батька з дитиною мають відповідати нормам комфорту для дитини та жодним чином не повинні впливати на її моральне та психічне здоров`я, а тому у задоволенні позову просили відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Христинівської районної державної адміністрації Черкаської області, пояснила суду, що між сторонами починаючи із 2018 року виник конфлікт щодо місця проживання та виховання їх спільної дитини ОСОБА_6 , а тому комісією з питань захисту прав дитини розглядалось дане питання та 24.10.2018 року було видано розпорядження №152 голови Христинівської районної адміністрації, враховуючи рішення комісії РДА з питань захисту прав дитини (протокол №13 від 11.10.2018, захищаючи інтереси дитини було визначено порядок побачення позивача із сином. Дане розпорядження з урахуванням всіх обставин має на меті зустріч батька з дитиною які будуть відповідати комфорту дитини та жодним чином не повинні впливати на її моральне та психічне здоров». Однак позивач даного розпорядження не дотримується, а тому беручи до уваги поведінку позивача, інтереси та вік дитини вважає, що встановлений розпорядженням №152 голови Христинівської районної адміністрації порядок та дні побачень з дитиною, є найбільш прийнятним для дитини, який не порушує режиму його дня та відвідування дошкільного закладу,відриває його від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважає нормальному розвитку дитини, а тому у задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до норм Закону України«Про охорону дитинства» батьки та особи які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

Згідно з ст.153СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 20.06.2014 року, який на підставі рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26.11.2018 року розірвано.

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_6 , який проживає з відповідачкою.

Однак після розірвання шлюбу, сторони по справі так і не змогли дійти згоди і домовленості стосовно участі батька у вихованні дитини.

Розпорядженням № 77 Христинівської райдержадміністрації від 12.06.2018 року, визначене місце проживання дитини біля матері за адресою: АДРЕСА_1 .

Розпорядженням Христинівської РДА № 152 від 24.10.2018 року встановлені дні зустрічей батька ОСОБА_1 із сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено час побачень із сином щосуботи із 10.00 до 19.00.

Батько особисто забекає сина з домоволодіння де він проживає разом з матір`ю та повертає дитину не пізніше 19.00.

На підставі ч.2 ст.158СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Позивач зазначає, що відповідачка не виконує розпорядження та перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною та виконанні ним батьківських прав та обов`язків, встановлених законом.

Згідно з ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.141,157Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст.15Закону України«Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст.159Сімейногокодексу України якщо той із батьків,з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема як що він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Таким чином, у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З довідки Великосевастянівського НВК дошкільного навчального закладу від 17.07.2019 року № 21, вбачається, що ОСОБА_6 зарахований та відвідує дошкільний навчальний заклад.

Допитані в судовому засіданні працівник Великосевастянівського НВК дошкільного навчального закладу ОСОБА_23 в судовому засіданні дала показання, що позивач бачиться з сином ОСОБА_6 , навіть у невстановлені розпорядженням дні, а час від часу приходить до нього в дошкільний навчальний заклад, в свою чергу ОСОБА_4 не забороняє зустрічам батька з сином. Представник служби у справах дітей, в судовому засіданні, підтвердила також той факт, що ОСОБА_4 не чинить перешкод зустрічам позивача та малолітнього ОСОБА_6 , а тому позовні вимоги позивача в частині зобов`язання ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди щодо участі у вихованні сина є безпідставними, не доведеними належними та допустимими доказами.

Суд бере до уваги той факт, що позивач вимагає спілкування з дитиною у невстановлений час, без участі матері, чим може порушити нормальний режим життя дитини, яка з урахуванням свого віку вимагає відповідного режиму спілкування батьків з нею враховуючи певні відмінності та особливості, які пов`язані з віковими потребами дитини: режим харчування та відпочинку, денний сон, дозвілля тощо.

Таким чином, судом встановлено що між сторонами наявні неприязні відносини, що підтверджується неодноразовими зверненнями позивача та відповідача до поліції, однак враховуючи зміст позовних вимог, які ґрунтуються на судженнях позивача, а також обов`язковість розпорядження органу опіки та піклування для виконання сторонами, підстав для зміни рішення органу опіки та піклування немає.

Беручи до уваги усі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що достатніх доказів на підтвердження існування будь-яких перешкод у вихованні та спілкування з дитиною позивачем не надано. На переконання суду, звернення до суду фактично пов`язане з незгодою батька з щоденним розпорядком дня дитини, який склався в залежності від її потреб, інтересів та відповідних можливостей обох батьків. Відповідно до ст.4 Конвенції Про контакт з дітьми, яка ратифікована Україною 20.09.2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним і такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини; якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Тобто, діюче законодавство спрямоване на захист прав батьків щодо контакту зі своїми дітьми і керівним у вирішення спорів з даного питання визначає найвищий інтерес самої дитини.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що позивачем не доведено у відповідності до ст.ст.79-81ЦПК України факт вчинення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, зокрема щодо поведінки відповідачки по невиконанню розпорядження органу опіки і піклування від 24.10.2018 №152, адже наявність саме таких даних є підставою для застосування ч.1 ст.159 СК України, а тому у такій позовній вимозі необхідно відмовити.

Щодо позовної вимоги про визначення способу участі позивача у вихованні дитини суд прийшов переконання, що оскільки перешкод у спілкуванні з дитиною та вихованні суд не встановив, така вимога є похідною від основної у якій відмовлено, відсутністю доказів у відповідності до ст.ст.78-81ЦПК України з цього питання у матеріалах справи, суд прийшов висновку що в задоволенні такої необхідно відмовити.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Суд вважає, що сторонам необхідно дійти спільної згоди щодо порядку спілкування між собою та дитиною, та, при необхідності звернутися до органу опіки та піклування, і, враховуючи вік та інтереси дитини, за спільною згодою, змінити години побачень, і це відповідатиме інтересами дитини та інтересам батьків, тобто буде справедливим по відношенню, як до малолітньої дитини, так і до її батьків. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Заяву представника відповідачки про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10800 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача (пункт 2 частини другої статті 141 ЦПК України)

Відповідачкою надано суду на підтвердження понесених нею витрат на професійну правничу допомогу договір про надання правової допомоги № 146/715 від 10.07.2019 року, а також квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.07.2019 року № 146/715, від 21.12.2019 року № 146/715(2), від 28.01.2020 року № 146/715(3), та від 20.05.2020 року № 146/715 (4)., акт прийому передачі виконаних адвокатом робіт пов`язаних з наданням правової допомоги по даній справі відповідно до укладеного договору №146/715 від 20.05.2020 року та детальний опис робіт ( наданих послуг) від 20.05.2020 року. від 23.07.2019, №000021 від 20.02.2019.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю та за таких обставин з позивача необхідно стягнути на користь відповідача понесені останньою судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10600 грн.

За таких обставин заяву представника відповідача про відшкодування судових витрат слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 78-81, 89, 133, 137, 141, 263-265,268 ЦПК України, ст.ст.15, 141, 153, 157-159 СК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа служба у справах дітей Христинівської РДА про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 код РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10600 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID-19), строки, встановлені судом продовжуються на строк дії такого карантину.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.П. Орендарчук