Справа №601/325/18
Провадження № 2/601/6/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Римар Л.І.,

представника позивача - відповідача Данилевич А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.

20.12.2019 року позивач подав письмову заяву, в якій зменшив позовні вимоги та просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 9 від 11 липня 2008 року в сумі 53 404,71 доларів США, з яких: 17 456,69 доларів США - загальна сума заборгованості по тілу кредиту; 30 794,38 доларів США - загальна сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом; 5 153,84 доларів США загальна сума - 3% річних по простроченому основному боргу

В судовому засіданні представник АТ «Державний ощадний банк України» Данилевич А.Б пояснила, що 11 липня 2008 року ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 уклали договір відновлювальної кредитної лінії № 9, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 141 000,00 доларів США зі сплатою 16 % річних.

Згідно пункту 1.2 Договору відновлювальної кредитної лінії № 9, кредит надається окремими частинами за відновлювальною лінією, у період до 10 липня 2010 року. Згідно пункту 1.3 даного договору, сторони погодилися на суму ліміту кредиту та погодили його в розмірі 141 000,00 доларів США. Згідно іпотечного договору від 11 липня 2008 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 як майновий поручитель боржника ОСОБА_1 , з метою забезпечення належного виконання договору відновлювальної лінії № 9, передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - нежитлову будівлю, що є власністю іпотекодавця та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

17 жовтня 2011 року Кременецький районний суд Тернопільської області виніс рішення по справі № 1909/2-718/11, яким задоволено позов АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 10019/04 філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість в сумі 92 772,58 доларів США, шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, що належить ОСОБА_2 03 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, в якій просив розстрочити виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2011 року по справі № 1909/2-718/11. Кременецький районний суд Тернопільської області ухвалою від 17 квітня 2012 року дану заяву задовольнив.

У зв`язку із невиконанням позичальником рішення суду від 17 жовтня 2011 року, та не виконання умов розстрочки, банк звернувся з заявою про примусове виконання рішення суду до ДВС Кременецького району, яким 05 серпня 2014 року було відкрите виконавче провадження № 44255439 по майновому поручителю ОСОБА_2

28 лютого 2019 року, в межах виконавчого провадження № 44255439, яке відкрито на підставі виконавчого листа № 1909/2-718 виданого 17 жовтня 2011 року Кременецьким районним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 9 від 11 липня 2008 року в сумі 92 772,58 доларів США, шляхом звернення стягнення на майно належне ОСОБА_2 на праві власності та передане нею в іпотеку АТ «Ощадбанк», згідно нотаріально посвідченого 11 липня 2008 року та зареєстрованого за № 2611 іпотечного договору на нерухоме майно, нежитлову будівлю зі всіма її приналежностями, загальною площею 324,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відбулись електронні торги з реалізації предмету іпотеки.

Згідно протоколу № 390416 проведення електронних торгів від 28 лютого 2019 року, нежитлова будівля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить ОСОБА_2 продана за ціною 1 649 690,00 гривень. 19 березня 2019 року на рахунок банку поступили кошти від реалізації предмета іпотеки в сумі 52 497,21 доларів США. Таким чином, сума заборгованості по тілу кредиту зменшилась до 17 456,49 доларів США.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_3 просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 9 від 11 липня 2008 року в сумі 53 404,71 доларів США, з яких: 17 456,69 доларів США - загальна сума заборгованості по тілу кредиту; 30 794,38 доларів США - загальна сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом; 5 153,84 доларів США загальна сума - 3% річних по простроченому основному боргу. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, з врахуванням змінених позовних вимог та повернути позивачу надміру сплачений судовий збір.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 в добровільному порядку уклав кредитний договір і протягом його дії не заявляв жодних претензій з приводу його недійсності, в повному обсязі отримав кредитні кошти, враховуючи відсутність порушення Банком прав та інтересів ОСОБА_1 наданням кредиту за кредитним договором, звернення за даними позовними вимогами свідчить лише про небажання ОСОБА_1 виконувати взяті на себе договірні зобов`язання визначенні умовами іпотечного договору. Крім того, підстави для визнання договору іпотеки нерухомого майна, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого філії Кременецького відділення № 6351 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідченого Бурлак О.М. приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі іпотек за № 2611 від 11 липня 2008 року, - відсутні у зв`язку із його припиненням. Просить в зустрічному позові ОСОБА_1 - відмовити.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_1 - адвокат Стусяк В.М. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. З наданого суду відзиву слідує, що 17 жовтня 2011 року Кременецьким районним судом Тернопільської області винесено рішення за позовом ВАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. На даний час дане рішення суду виконано, тобто продане заставне майно ОСОБА_2 , яке передано в іпотеку по кредитному договору ОСОБА_1 , однак банк знову звернувся до суду з аналогічним позовом. Вважає, що факти викладені у позові є необґрунтованими, перекрученими та такими, що не відповідають дійсності. Просить в позові відмовити.

Крім того, з зустрічної позовної заяви представника відповідача-позивача ОСОБА_1 - адвоката Стусяка В.М. вбачається, що він вважає, що АТ «Державний ощадний банк України» не дотримався та грубо порушив встановлені Законодавством України імперативні вимоги, щодо укладенні кредитних договорів, а також і приписи нормативно-правових актів Національного Банку України, які за їх сукупністю визначені щодо їх дотримання в конкретних кредитних договорах як істотні та є необхідні для даного виду договорів для зазначення по ним умов цих договорів. А саме - банк не виконав вимоги закону про дотримання істотних умов договору, щодо надання позичальнику об`єктивної, повної та достовірної інформації про умови кредиту під час укладення договору про надання споживчого кредиту, забезпеченого іпотекою, які є істотним для такого виду договорів, а також банк в умовах кредитного договору, приховав фактичне значення реальної процентної ставки за кредитом та, того розміру подорожчання кредиту, які були обумовлені та узгоджені між сторонами кредитного правочину в його умовах. За таких обставин, кредитний договір № 9 від 11 липня 2008 року та пов`язані з ним додаткові угоди є недійсними. Також, при укладенні кредитного договору, грубо порушено права ОСОБА_1 , як споживача банківських послуг, зокрема даний кредитний договір не відповідає вимогам, передбаченим у Законі України «Про захист прав споживачів». Подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у статті 3 ЦПК України - принципу справедливості. Умови кредитного договору є несправедливими, так як всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договорених прав та обов`язків на шкоду позичальника, споживача кредитних послуг. Таким чином, кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитний договір пункт, що значно погіршує становище позичальника, як споживача порівняно з банком в разі настання певних подій, що дає право для позичальника, відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суб`єкт підприємницької діяльності, що надає послуги, не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Таким чином, кредитний договір може бути в цілому на вимогу споживача визнаний недійсним.

Крім того, відсутність в умовах кредитного договору застережень та домовленостей між сторонами кредитного договору, суттєво порушує баланс договірних правовідносин позичальника, істотно знецінює вартість предмет іпотеки та значно погіршує становище іпотекодавця, що є недопустимим.

Просить суд визнати недійсним Договір відновлювальної кредитної лінії № 9 від 11 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 і ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кременецького відділення № 6351 «Державного ощадного банку України». Визнати недійсним Договір іпотеки нерухомого майна, укладений між ВАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії Кременецького відділення № 6351 «Державного ощадного банку України» та ОСОБА_2 від 11 липня 2008 року і нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Кременецького району Бурлак О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 699431 від 11 липня 2008 року. третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином був повідомлена про день та час розгляду справи.

Ухвалою суду від 06 березня 2018 року провадження у зазначеній справі відкрито.

Ухвалою суду від 07 травня 2018 року по справі призначено судову економічно-бухгалтерську експертизу. Провадження в справі зупинено на час проведення судової економічно-бухгалтерської експертизи.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року відновлено провадження в справі та призначено до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року, ОСОБА_2 залучено по справі в якості третьої особи.

Ухвалою суду від 03 квітня 2019 року зупинено провадження в даній цивільній справі до вирішення справи № 601/1456/17 за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», треті особи - Кременецький міськрайонний відділ державної виконавчої служби, ОСОБА_1 про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним.

Ухвалою суду від 05 листопада 2019 року відновлено провадження в справі та призначено до підготовчого судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача-відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягають до часткового задоволення, а в зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити з наступних міркувань.

11 липня 2008 року ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 уклали договір відновлювальної кредитної лінії № 9, згідно якого банк надав позичальнику кредит в сумі 141 000,00 доларів США зі сплатою 16 % річних. Згідно пункту 1.2 Договору відновлювальної кредитної лінії № 9, кредит надається окремими частинами за відновлювальною лінією, у період до 10 липня 2010 року. Згідно пункту 1.3 даного договору, сторони погодилися на суму ліміту кредиту та погодили його в розмірі 141 000,00 доларів США.

ОСОБА_1 повідомлений про умови кредитування, де власноручно підписався 03 липня 2008 року. В п.2 договору зазначено, що на дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з серпня 2010 року до 10 липня 2018 року.

Згідно іпотечного договору від 11 липня 2008 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 як майновий поручитель боржника ОСОБА_1 , з метою забезпечення належного виконання договору відновлювальної лінії № 9, передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - нежитлову будівлю, що є власністю іпотекодавця та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

3.07.2008 року ОСОБА_1 була написана кредитна заява на отримання 141000 доларів США та ознайомився з умовами кредитування від 3.07.2008 року, про що свідчить його підпис.

17 жовтня 2011 року Кременецький районний суд Тернопільської області виніс рішення по справі № 1909/2-718/11, яким задоволено позов АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 10019/04 філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість в сумі 92 772,58 доларів США, шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, що належить ОСОБА_2

17 квітня 2012 року Кременецький районний суд Тернопільської області задоволив заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2011 року по справі № 1909/2-718/11.

05 серпня 2014 року державним виконавцем Кременецького ДВС було відкрите виконавче провадження № 44255439, згідно виконавчого листа № 1909/2-718 виданого 17.10.2011 року Кременецьким районним судом Тернопільської області, по майновому поручителю ОСОБА_2 .

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2017 року, заборонено Кременецькому міськрайонному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області вчиняти будь-які виконавчі дії, щодо нерухомого майна - нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі виконавчі дії пов`язані з проведенням подальших прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна.

Постановою заступника начальника Кременецького ДВС від 05 грудня 2017 року зупинено вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженні № 44255439, на підставі ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2017 року.

Згідно витягу з протоколу № 42 засідання кредитного комітету ТВБВ № 10019/041 філії - Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», на підставі заяви ОСОБА_5 - представника позичальника ОСОБА_1 було вирішено перенести остаточний термін повернення кредиту та відсотків на 10 липня 2018 року по кредитному договору № 9 від 11 липня 2008 року, з сумою кредиту 141 000,00 доларів США.

22 грудня 2010 року, 11 серпня 2010 року та 28 вересня 2010 року ВАТ «Державний ощадний банк України» надіслав ОСОБА_1 листи повідомлення - вимоги про заборгованість, згідно договору відновлювальної кредитної лінії № 9 від 11 липня 2008 року, в яких просить позичальника в установлені строки ліквідувати заборгованість перед банком, інакше будуть застосовані заходи примусового стягнення заборгованості.

22 грудня 2010 року та 11 серпня 2010 року ВАТ «Державний ощадний банк України» надіслав ОСОБА_2 листи повідомлення - вимоги про заборгованість, згідно договору відновлювальної кредитної лінії № 9 від 11 липня 2008 року у ОСОБА_1 , де вона виступає майновим поручителем, в якому просить позичальника в установлені строки ліквідувати заборгованість перед банком, інакше будуть застосовані заходи примусового стягнення заборгованості.

Згідно розписки від 29 вересня 2010 року, ОСОБА_1 зобов`язався до 10 жовтня 2010 року погасити заборгованість по чергових платежах в сумі 10 000 доларів США у ВАТ «Ощадбанк» України.

В період з 01.01.2011 року по 29.02.2016 року ОСОБА_1 частково погашав заборгованість по кредиту, що підтверджується випискою руху коштів по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 .

Згідно протоколу № 390416 проведення електронних торгів від 28 лютого 2019 року, нежитлова будівля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яка належить ОСОБА_2 продана за ціною 1 649 690,00 гривень.

19 березня 2019 року на рахунок банку поступили кошти від реалізації предмета іпотеки в сумі 52 497,21 доларів США.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 11.07.2008 року станом на 10.12.2019 року борг складає 53404,71 долари США, що складається з 17 456,69 доларів США - загальна сума заборгованості по тілу кредиту; 30 794,38 доларів США - загальна сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом; 5 153,84 доларів США загальна сума - 3% річних по простроченому основному боргу.

Позивачем змінено організаційно-правову форму з публічного на приватне акціонерне товариство, у зв`язку із чим змінено найменування на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», що стверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань; копією Відомостей ЄДРПОУ; витягом із Статуту АТ «Державний ощадний банк України».

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості по основному боргу по кредитному договору № 9 від 11 липня 2008 року суд виходив з наступного.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, перерахованих в статті 11 ЦК України.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи ( стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку»в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом цієї статті звернення стягнення на предмет іпотеки повинне задовольнити вимоги кредитора за основним зобов`язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов`язання, що вважається виконаним згідно зі статтею 599 ЦК України.

Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Отже, звернення стягнення на предмет іпотеки не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок стягнення заборгованості за основним зобов`язанням.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» 17456 доларів 69 центів США заборгованості по основному боргу по кредитному договору № 9 від 11 липня 2008 року.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача в користь позивача пені за несвоєчасну сплату основного боргу,нараховану за період з 09.01.2015 року по 10.01.2018 рік в сумі 30794,38 доларів США по кредитному договору № 9 від 11 липня 2008 року, суд виходив з наступного.

Рішення Кременецького районного суду від 17 жовтня 2011 року, яким достроково стягнуто з ОСОБА_1 - 92772,58доларів США, шляхом звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_2 , згідно договору іпотеки № 2611 від 11.07.2008 року, вступило в законну силу.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачу надіслано Банком досудові повідомлення-вимоги та претензії від 22 грудня 2010 року, 11 серпня 2010 року та 28 вересня 2010 року про суму та порядок погашення заборгованості.

Таким чином, позивач в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором та мав право звернутися до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості. Таким правом позивач скористався і його позовні вимоги були задоволені повністю рішенням суду від 13 липня 2010 року.

Після зміни строку виконання зобов`язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки позичальник був зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної у вимозі дати й усі наступні щомісячні платежі за графіком після письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості не підлягали виконанню.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02 грудня 2015 року (№ 6-1707цс15 та № 6-249цс15).

Таким чином, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості та винесення рішення суду кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача пені, оскільки нарахування неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено.

З моменту ухвалення вказаного рішення, яким вирішено спір сторін щодо боргових зобов`язань відповідача, правовідносини сторін перейшли в іншу площину виконання судового рішення. Ці правовідносини врегульовані спеціальним Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, згідно положень пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання пені за Кредитним договором.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі - 30794,38 доларів США не підлягають до задоволення.

Крім того, суд вважає, що підлягають до часткового задоволення позовні вимоги про стягнення 3-х процентів річних за прострочення грошового зобов`язання в розмірі - 5153,84 долара США.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути вказану суму за період з 09.12.2016 року по 10.12.2019 рік за період з 10.12.2016 року по 19.03.2019 рік сума боргу вважалася - 52497,21 долара США. Термін прострочення складав 830 днів, отже 3% річних складає 52497,21* 830 днів * 3% = 3581,32долара США. Борг за період з 20.03.2019 року по 10.12.2019 рік складав -17456,49 долара США, оскільки він зменшився від реалізації іпотечного майна. Кількість днів прострочення складає 266 днів. 17456,49 дол.США * 266*3%=380,38 долара США. Загальна сума до стягнення складає 3961 доларів 70 центів США.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України суд, також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» 7419 гривень сплаченого судового збору. При цьому, суд бере до уваги платіжне доручення № 72778706 від 20 лютого 2018 року про сплату судового збору та офіційний курс гривні до долара США станом на день винесення рішення.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що позивачем зменшено позовні вимоги в частині стягнення суми боргу за основним зобов`язанням на 52497,21 доларів США, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу 21261 гривень зайво сплаченого судового збору, згідно платіжного доручення № 72778706 від 20 лютого 2018 року.

Що стосується зустрічного позову про визнання недійсним кредитного та іпотечного договорів, то в його задоволення слід відмовити зі слідуючих міркувань.

Судом встановлено, що 11липня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 141 000 долара США зі сплатою 16 % річних з кінцевим строком повернення коштів до 10 липня 2010 року. В п.2 договору зазначено, що на дату закінчення вказаного періоду визначається сума фактичної заборгованості за кредитом, яка підлягає погашенню щомісячно рівними частинами до останнього робочого дня кожного місяця, починаючи з серпня 2010 року до 10 липня 2018 року.

Вказані кредитні зобов`язання були забезпечені іпотечним договором від 11 липня 2008 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк «України», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , предметом якого є нежитлова будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.2 договору іпотеки від 11 липня 2008 року предметом іпотеки за цим правочином є нежитлова будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . з всіма її приналежностями.

Судом встановлено, що позивачем-відповідачем ВАТ «Державний ощадний банк «України», повністю виконано умови кредитного договору від 14 травня 2007 року, кредитні кошти були надані ОСОБА_1

11 липня 2008 року ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» уклали іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_2 виступає майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_1 .

У пункті 1.3 договору іпотеки від 11 липня 2008 року зазначено, що право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджено: щодо 36/100 частки договором купівлі-продажу від 23 січня 2003 року, а щодо 64/100 частки договором купівлі-продажу від 14 травня 2003 року.

Рішенням Кременецького районного суду від 17 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на іпотечне майно, а саме: нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На час розгляду справи майно, яке було предметом іпотеки по договору іпотеки від 11 липня 2008 року, а саме - нежитлова будівля, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з всіма її при належностями реалізована. Договір іпотеки вважається припинений. Позивач АТ «Державний ощадний банк України» зменшив позовні вимоги на суму реалізованого іпотечного майна.

За положеннями статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої даного закону).

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Також даною статтею визначені права та обов`язки сторін договору споживчого кредиту.

При цьому, згідно із частинами першою, другою, четвертою та п`ятою Закону України, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано не дійсним.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності; по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Встановлено, що сторони досягли згоди що до усіх істотних умов спірних договорів, що є обов`язковими для правочинів даного виду, які містить усю вичерпну інформацію щодо порядку нарахування та сплати відсотків, тіла кредиту, застосування штрафних санкцій.

Дослідивши та проаналізувавши умови спірних договорів, на предмет їх несправедливості у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», судом встановлено, що ці угоди були укладені з дотриманням положень цивільного законодавства, і їх зміст не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів».

Умови на яких укладався договір були чітко визначені у змісті договору, а факт ознайомлення з істотними умовами договору та спрямованості волевиявлення сторін на його укладення підтверджується власноруч поставленими підписами сторін.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 19 Закону «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

ОСОБА_1 визнавав наявність боргу перед позивачем, що підтверджується ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 17.04.2012 року про розстрочення виконання рішення суду та сплатою ОСОБА_1 коштів на виконання вказаної ухвали та погашення боргу.

За вказаних обставин, враховуючи, що сторони договорів діяли вільно та свідомо, та того, що відповідачем - позивачем ОСОБА_1 не доведено наявності підстав для задоволення зустрічного позову, його доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому суд дійшов висновку, що зустрічний позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12,81,141,203, 215,259,263-265,352 ЦПК України, статтями 11, 509, 525, 526, 530, 575, 610, 625, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 9 від 11 липня 2008 року в сумі 17 456 доларів 69 центів США, - основного боргу та 3 процента річних за прострочення боргу за період з 09 грудня 2016 року по 10 грудня 2019 року в сумі 3961 доларів 70 центів США.

В решті позовних вимог відмовити.

Повернути Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» зайво сплачений судовий збір в розмірі 21 261 гривня, згідно квитанції № 72778706 від 20 лютого 2018 року.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк» судові витрати в розмірі - 7419 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Позивач-відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», юридична адреса: місто Тернопіль, майдан Волі, 2, .

Відповідач-позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Третя особа: ОСОБА_2 , жителька АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 28 травня 2020 року.

Головуючий: