_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД_____
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року місто Херсон

єдиний унікальний номер справи 661/3109/19

номер провадження: 22-ц/819/1081/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Семиженка Г.В.,

секретар Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.06.2020 року ухвалене у складі судді Матвєєвої Н.В. зі складенням повного рішення 05.06.2020 року у справі № 661/3109/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, посилаючись на те, що постачання природного газу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 здійснює ТОВ «Херсонрегіонгаз», а відповідачка як власниця житлового будинку має обов`язок своєчасно сплачувати послуги за спожитий природний газ, однак такого обов`язку у період з 01.07.2015 року по 29.12.2017 рік не виконала, внаслідок чого станом на 29 грудня 2017 року у неї виникла заборгованість у сумі 34618 грн 20 коп. Крім того, повернення боргу за спожиті послуги, відповідач має сплатити з урахуванням трьох відсотків річних й інфляційних втрат.

Посилаючись на викладені обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 34618,20 грн; інфляційні втрати в сумі 6101,28 грн, 3% річних в розмірі 1416,46 грн, відшкодувати судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 03 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 21780,29 грн, судовий збір в сумі 991,23 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Херсонрегіонгаз» просить скасувати рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.06.2020 року та постановити нове судове рішення про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Херсонрегіонгаз» заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 20225,32 грн, інфляційні збитки в сумі 6101,28 грн, 3% річних в розмірі 1416,46 грн, судовий збір в розмірі 1264,79 грн за подання позовної заяви та судовий збір в розмірі 2881,30 грн за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно визначив початок перебігу строку позовної давності, оскільки позовна заява про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 була подана до суду 27.06.2019 року, строк позовної давності, з урахуванням трьох років, на думку апелянта розпочався з 01.06.2016 року, а тому в розрахунок заборгованості не повинна включатися заборгованість в сумі 14392,90 грн, а не 14736,85 грн, як визначено судом першої інстанції.

Застосування судом першої інстанції тарифів в розмірі 3,6 за 1 куб. метр є безпідставним, оскільки зазначена ціна на газ діяла виключно у період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 рік та лише для 1200 куб м природного газу, використаного лише у вищезазначений період для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) та не розповсюджувалася на спірний період.

Крім того, на думку апелянта, після того, як зміни внесені постановою КМУ №315 від 27.04.2016 року були визнані судовими рішеннями протиправними та нечинними автоматично продовжив діяти пункт 13 Постанови №758, який було викладено в наступній редакції, а саме з 1 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 3 березня 2015 року № 583, а саме: для приготування їжі та/або підігріву води - 7,188 гривні за 1 куб метр; для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) - 7,188 гривні за 1 куб. метр, крім обсягів до 1200 куб. метрів, що використані за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 рік включно, за ціною 3,6 гривні за 1 куб. метр.

Граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів у період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 рік включно встановлюються окремим рішенням Кабінету Міністрів України, тим самим окремим рішенням КМУ України (іншого рішення не було), яким повинні були встановлюватися граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів у період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 рік і була постанова №315 від 27.04.2016 року, а тому після її визнання протиправною та нечинною автоматично продовжує п.13 постанови №758. Вказує на те, що скасована постанова №315 не вносила зміни у період застосування цін, а встановлювала новий період застосування нових цін. Крім того, суд не ухвалював рішення про перерахунок тарифів для споживачів. За викладених обставин вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Херсонрегіонгаз» з урахуванням строку позовної давності підлягає стягненню 20225,32 грн заборгованості за послуги з газопостачання, інфляційних втрат в сумі 6101,28 грн, 3% річних в розмірі 1416,46 грн та судового збору в сумі 1264,79 грн.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просила в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Херсонрегіонгаз» відмовити та залишити рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.06.2020 року без змін. Заперечуючи проти доводів викладених в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції правильно визначив період та розмір заборгованості за якими сплив трирічний строк позовної давності, а додана позивачем до апеляційної скарги копія поштової квитанції від 27.06.2019 року не може бути належним та достовірним доказом, оскільки з квитанції не вбачається, що саме було направлено до суду і в межах якої справи. Вважає, що нарахування заборгованості за ціною 6,879 гривень за 1 куб метр без врахування виду та обсягів використаного природного газу є безпідставним.

У відповіді на відзив ТОВ «Херсонрегіонгаз» з посиланням на висновки Верховного Суду у справі 910/7308/16 від 22.02.2019 року зазначає, що належним доказом надіслання позовної заяви є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що позивач здійснював постачання природного газу до житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , а відповідач будучи власником житлового будинку та отримавши указані послуги у період з 01.07.2015 року по 29.12.2017 рік своєчасну їх оплату не здійснила.

Згідно розрахунку у ОСОБА_1 станом на 29.12.2017 рік виникла заборгованість за спожиті послуги з газопостачання у розмірі 34618,22 грн; 3% річних в сумі 1416,46 грн; інфляційні втрати в сумі 6101,28 грн.

Нарахування оплати за спожиті послуги нараховувалося за лічильником №10996650.

04.09.2019 року в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення заборгованості.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із невиконання відповідачем обов`язку по оплаті спожитих послуг з газопостачання та оскільки тарифи, за якими нараховувалася плата за послуги із газопостачання у період із 01.05.2016 року по 01.03.2017 рік проведена за нормативним актом, який скасовано рішенням суду, здійснив перерахунок платежів за вказаний період часу за тарифами, які діяли до цього, а саме на підставі постанови КМУ від 01.10.2015 року №758, та вважав, що відповідач повинна була б сплачувати щомісячно за липень-вересень 2016 року по 359.40 грн при тарифі 7,188 грн за 1 куб. метр, за жовтень грудень 2016 рік по 1440 грн при тарифі 3,6 грн за 1 куб м, за січень-лютий 2016 рік по 2875,20 грн за тарифом 7,1880 за 1 куб м, за березень 2017 рік (тариф 7,188 грн) з урахуванням платежу 200,00 грн 1517,93 грн. При цьому, суд зазначив, що до стягнення підлягає заборгованість за послуги газопостачання, інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.07.2016 року по 29.12.2017. У задоволенні вимог про стягнення заборгованості нарахованої до 01.07.2016 року включно суд відмовив, застосувавши позовну давність.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з таких підстав.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги»).

Відповідно до вимог ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» розмір оплати за комунальні послуги вираховується, виходячи з розміру затверджених тарифів та показників приладів обліку та нараховується щомісячно.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина 1 статті 261 ЦК України).Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом першої інстанції встановлено, що оплата послуг з газопостачання повинна відбуватися щомісячно до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно розрахунку заборгованості позивач просив стягнути заборгованість за період з 01.07.2015 року по 29.12.2017 рік, з позовом до суду звернувся 27.06.2020 року, про що свідчить штамп на конверті, а також підтверджується копією квитанції № № 543 від 27.06.2019 року, долученої до апеляційної скарги.

Отже позов подано позивачем зі спливом трирічного строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати від кожного щомісячного платежу, та оскільки відповідачка повинна вносити платежі до 10 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, то з 11 числа кожного місяця починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем.

Послуги, надані у червні 2016 року, відповідачка мала оплатити до 10 липня 2016 року включно, отже позовна давність за вимогою про стягнення заборгованості за червень 2016 року минала 11 липня 2019 року, позивач подав позов (здав на пошту) 27.06.2019 року (судом зареєстровано позов 03.07.2019 року), тому помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що позивач має право на стягнення заборгованості за період з липня 2016 року, а не з червня 2016 року.

Таким чином, періодом заборгованості відповідачки в межах трирічного строку позовної давності є 01.06.2016 року по 29.12.2017 року, а відтак позивач має право на стягнення заборгованості з відповідачки за вказаний період.

Звертаючись до суду позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за спожиті послуги з газопостачання та надав відповідний розрахунок, згідно з яким нарахував заборгованість з наданих послуг за тарифами 6,8790 за 1 куб метр за період з 01.06.2016 року по 01.05.2017 рік, та за тарифом 6,9579 за 1 куб метр за період з 01.06.2017 рік по 29.12.2017 рік.

Однак суд першої інстанції перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості здійснив перерахунок за період з 01.07.2016 року по 01.03.2017 рік, застосувавши інший тариф, а саме до періоду липень-вересень 2016 року, та січень-березень 2017 рік застосував тариф 7,1880 за 1 куб метр, до періоду жовтень-грудень 2016 року застосував тариф 3,6 за 1 куб метр.

Колегія суддів з таким перерахунком суду першої інстанції не погоджується з таких підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» що діяла на момент виникнення правовідносин між сторонами, із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ від 27 квітня 2016 року №315 було визначено, що з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 рік (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 гривні за 1 куб метр.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року у справі № 826/9665/16 визнано протиправною та нечинною постанову КМУ № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року №758» з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016 року. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду зазначене рішення суду залишено без змін.

Суд першої інстанції, правильно вважав, що оскільки тарифи, за якими нараховувалася плата за послуги із газопостачання у період із 01.05.2016 року по 01.03.2017 рік, визначалися актом, який в подальшому був скасований рішенням суду, тому є підстави для перерахунку платежів за вказаний період часу за тарифами, які діяли до цього, а саме на підставі постанови КМУ від 01.10.2015 року №758, однак помилково застосував тариф 3,6 за 1 куб метр, який діяв лише по 31 березня 2016 року.

Так, відповідно до постанови КМУ України від 01 жовтня 2015 року №758 із змінами, внесеними згідно з постановами КМ №872 від 30.10.2015 року, №234 від 30.03.2016 року визначено, що з 01 жовтня 2015 року діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 3 березня 2015 року №583, а саме:

Для приготування їжі та/або підігріву води 7,188 гривні за 1 куб метр; для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) 7,188 гривні за 1 куб метр, крім обсягів до 1200 куб метрів, що використані за період з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 рік (включно) за ціною 3,6 гривні за 1 куб метр.

Кінцева ціна природного газу для побутових споживачів з квітня 2017 року становить 6,9579 гривні за 1 куб метр відповідно до постанови КМУ України від 22.03.2017 року № 187 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу".

За змістом ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд першої інстанції здійснюючи перерахунок вартості природного газу зазначеного не врахував та застосувавши вартість природного газу у розмірі 7,188 гривні за 1 куб метр вийшов за межі позовних вимог, тим самим порушив принцип диспозитивності.

Зважаючи на викладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості із нарахуванням трьох відсотків річних та із застосуванням індексу інфляції, який не спростований відповідачкою, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що з урахуванням строку позовної давності з відповідачки на користь АТ «Херсонрегіонгаз» підлягає стягненню 20225 грн 32 коп. заборгованості за послуги з газопостачання, виходячи з тарифу 6,8790 грн за 1 куб метр у період з 01.06.2016 року по 01.05.2017 рік, та із застосуванням тарифу 6,9579 грн у період з 10.06.2017 по 29.12.2017 рік, інфляційні втрати в сумі 6101 грн 28 коп., 3% річних в розмірі 1416 грн 46 коп., а всього 27743,06 грн.

За викладених обставин рішення суду першої інстанції в частині визначеної судом загальної суми заборгованості необхідно змінити, збільшивши суму з 21780,29 грн до 27743,06 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України)

За подання позовної заяви позивач сплатив 1921,00 грн (а.с.7) та заявив до стягнення 42135,96 грн, з яких задоволено 27743,06 грн, що складає 65,84 % від заявленої позивачем суми. Отже позивач має право на відшкодування судового збору сплаченого при поданні позову в розмірі 1264,79 грн., а також сплаченого і документально підтвердженого за подання апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 03.06.2020 року в частині визначення суми заборгованості за послуги з газопостачання та судового збору змінити, збільшивши суму заборгованості з 21780,29 грн до 27743,06 грн, судового збору з 991,23 грн до 1264,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» судовий збір в розмірі 2881,50 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених нормами ЦПК України.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді: В.О.Бездрабко

Г.В.Семиженко

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2020 року.

Головуючий Л.В.Базіль