Справа №613/169/20 Провадження № 2/613/170/20
21 травня 2020 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Уварової Ю.В.,
за участі секретаря Макушинської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу №613/169/20, провадження № 2/613/170/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Богодухівська міська рада Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Богодухівська міська рада Харківської області, у якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.08.1993 року, свідоцтвами про право на спадщину за законом від 16.01.2018 року НМХ №972230 та НМХ №972231. Співвласником квартир є також батько позивача ОСОБА_4 .
Позивач зазначає, що відповідач є її колишнім чоловіком. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19 квітня 2019 року. Відповідач у грудні 2018 року покинув родину та виїхав до іншого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 де і проживає по теперішній час. Фактично з грудня 2018 року відповідач не користується житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 , його особисті речі в квартирі відсутні, у добровільному порядку відповідач не бажає знятися з місця реєстрації. Вказаними діями відповідач створює позивачу перешкоди, як власнику, в користуванні та розпорядженні майном, оскільки відповідач тривалий час не проживає у вказаній квартирі, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються але нараховуються, чим порушуються права позивача. Оскільки добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації місця проживання, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Пояснила, що колишній чоловік ОСОБА_2 у вказаній квартирі не проживає з грудня 2018 року, добровільно виїхав та його особисті речі у квартирі відсутні, він не допомагає в утриманні домоволодіння. Вказала, що вона не чинила перешкод відповідачу у користуванні житловим приміщенням. Зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Третя особа ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснив, що його колишній зять - ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі, однак не проживає за вказаною адресою з грудня 2018 року, не підтримує спілкування. Зазначив, що ОСОБА_2 проживає у с. Степне Богодухівського району Харківської області. Позов підтримав та просив його задовольнити.
Представник третьої особи Богодухівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Про причини неприбуття суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Відзив на позов не подав.
З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились.
Суд, заслухавши вступне слово позивача, вислухавши третю особу, допитавши свідків, дослідивши і оцінивши докази у справі, приходить до такого.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Богодухівським міським комітетом приватизації від 31 серпня 1993 року, зареєстрованого в Богодухівському БТІ в реєстровій книзі № 2 за № 147 /а.с. 10/, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-44 /а.с. 11/, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2018 року /а.с. 12/, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 січня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-45 /а.с. 13/, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.01.2018 року /а.с. 14/.
Згідно з копією домової книги для прописки громадян, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованим за вказаною адресою значиться ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 15-19/, що також підтверджується довідкою КП «Богодухівжитло» №02 від 03.01.2020 року.
Відповідно до довідки квартальної ОСОБА_5 , підпис якої засвідчено секретарем Богодухівської міської ради Харківської області від 08.01.2020 року, ОСОБА_2 , 1985 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та з грудня 2018 року за вказаною адресою не проживає /а.с. 20/.
Факт непроживання відповідача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтвердили допитані в судовому засіданні у якості свідків сусіди позивача ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Відповідно до копії рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 19 квітня 2019 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с. 9/.
Вирішуючи питання про те, які норми права підлягають застосуванню, суд звертає увагу на правову позицію, висловлену 15 травня 2017 року ВСУ у справі № 6-2931цс16.
Так, згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідача у належній позивачу квартирі, вона не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, що порушує її права власника, у зв`язку з чим вона звернулась до суду із даним позовом.
Враховуючи, що квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а відповідач не є членом родини позивача, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей 64, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України.
Відповідач проживав та був зареєстрований у спірному житловому приміщенні зі згоди співвласників, тобто у встановленому законом порядку набув право користування чужим майном /сервітут/.
Згідно з ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Відповідач після припинення стосунків з позивачем вибув із належного позивачеві житлового приміщення, більше року проживає в іншому місці, майном не опікується, комунальні послуги не сплачує, пошту не отримує, тобто існують обставини, які мають істотне значення. За таких умов, суд вважає, що право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при подачі позову у розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст.ст. 391, 395, 401, 406 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284, 354, 355, ч. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, пп.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ч. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, продовжуються на строк дії такого карантину.
Позивач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Третя особа: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 26 травня 2020 року.
СУДДЯ