Провадження № 2/161/847/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 березня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Луцької міської ради, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона з 08.06.2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 . Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Вказала, що ОСОБА_2 змінив місце свого проживання, не повідомивши адреси свого перебування та з моменту окремого проживання самоусунувся від виховання та утримання своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідач жодним чином не цікавиться життям та здоров`ям своєї дитини, не прагне зустрічі з нею, не вітає її зі святами та не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки. Згідно встановлених ГУНП у Волинській області відомостей, ОСОБА_2 з моменту розлучення не бере участі у вихованні ОСОБА_3 більше 2 років, фактичне місце проживання останнього невідоме. Крім того, зі слів вихователів ДНЗ № 11, який відвідує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батько ніколи не приходив в дошкілький заклад та успіхами дитини не цікавився. Разом з тим, у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання їх спільної доньки в розмірі 59933 грн. Враховуючи викладене, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

До початку судового засідання від позивачки надійшла до суду спільна заява, в якій вона просять розгляд справи проводити без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення судового рішення не заперечує (а.с. 46).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 23, 32, 41), які були адресовані йому за місцем його реєстрації (а.с. 21), та судові оголошення, розміщені на веб-сайті судової влади України (а.с. 31, 40), відповідно вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Будь-яких заяв, клопотань, відзив на позовну заяву від ОСОБА_2 на адресу суду не надходило.

Від представника третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Органу опіки і піклування Луцької міської ради до початку розгляду справи по суті надійшла заява з проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності, позов просить задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 47).

Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Суд вважає можливим, зі згоди сторони позивача, ухвалити по справі заочне рішення, суд відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2012 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2014 року (а.с. 10-11).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Малолітня донька сторін після проживає разом зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що 03.08.2018 року позивачка зареєструвала новий шлюб з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим її прізвище було змінено з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Зазначене підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не переймається станом здоров`я своєї малолітньої доньки, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Як вбачається з Довідки № 1712, виданої 18.11.2019 року Другим ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області, за період з 02.03.2015 року та станом на 31.11.2014 року в ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання його доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 59933,33 грн. (а.с. 13).

Згідно акту обстеження умов проживання від 22.08.2019 року, складеного працівниками Служби у справах дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , чоловіком матері ОСОБА_9 та бабусею ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний акт складено відповідно до звернення ОСОБА_1 про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Як встановлено судом, в ході розгляду звернення щодо доцільності позбавлення батьківських прав, Луцьким ВП ГУНП у Волинській області було надано лист № 3/4712 від 10.10.2019 року, з якого слідує, що при здійсненні перевірки місця проживання ОСОБА_2 , за вказною у листі Служби у справах дітей Луцької міської ради адресою, було встановлено, що зазначена адреса не існує. При спілкуванні у телефонному режимі із ОСОБА_1 остання повідомила, що місце перебування ОСОБА_2 їй не відоме, близько 2 років вона відповідача не бачила. Батьки останнього померли, тому встановити місце перебування ОСОБА_2 не виявилося за можливе (а.с. 16).

Згідно пояснюючої записки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , жителів кв. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , останні повідомили Службу у справах дітей Луцької міської ради, що за час проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_4 , з серпня 2014 року по 14.08.2019 року вони жодного разу не бачили її батька разом з донькою, а також його самого (а.с. 17).

Як вбачається з інформації КЗ «ДНЗ № 11» Управління освіти Луцької міської ради № 56 від 13.08.2019 року про участь батька у вихованні та утриманні дитини ОСОБА_3 , остання регулярно відвідувала дошкілький заклад. Зі слів вихователів, ОСОБА_3 приводила до дошкільного закладу і забирала мама, плату за утримання дитини здійснювала вчасно. Тато в дошкільний заклад не приходив і успіхами дитини не цікавився. Фізичний та психічний розвиток дитини відповідає її віку (а.с. 18).

У своєму висновку від 12.09.2019 року № 206, Служба у справах дітей Луцької міської ради зазначив, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).

Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає обґрунтованим.

Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов`язки без поважних та обґрунтованих причин.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Оцінюючи надані сторонами докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не спілкувався з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу та не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і її подальшого життя.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вищевикладеного слідує, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 768,40 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 164-166 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Служба у справах дітей Луцької міської ради, до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складне 26 березня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.