Постанова

Іменем України

30 вересня 2020 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/7530/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бородянського районного суду Київської області

в складі судді Унятицького Д.Є.

від 04 квітня 2019 року

по справі №360/1900/18 Бородянського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про захист прав споживача шляхом визнання договору переуступки паю недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порушили її права як споживача, звернулася до Бородянського районного суду Київської області з позовом та просила визнати недійсним договір переуступки паю на квартиру в Обслуговуючому кооперативі "Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» (далі - ЖБК "Бригантина-2", Кооператив), укладений 13.11.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначила, що 13.11.2013 між нею та відповідачами укладено договір переуступки паю на квартиру в ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою (далі - Договір), предметом якого була квартира, загальною площею 58,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважала, що Договір підлягає визнанню недійсним з тих підстав, що умовами договору встановлено жорстку односторонню відповідальність позивача без права на розірвання даного правочину за її ініціативою, що є обмеженням принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності та є несправедливими умовами договору у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема зазначила, що в договорі визначено несправедливу ціну договору. Окрім несправедливої ціни договору відповідачі проявили свою недобросовісність, яка полягає в тому, що до оспорюваного договору включені обмежені права ОСОБА_1 , як споживача, по відношенню до відповідачів, у разі неналежного виконання нею обов`язків, передбачених договором та законом; звужені обов`язки відповідачів, які передбачені в Законі України "Про фінансовий лізинг", Цивільному кодексі України, та поряд з цим значно розширені права відповідачів, що суперечить вимогам діючого законодавства.

Зазначила також, що при укладенні договору відповідачі застосували нечесну підприємницьку практику, оскільки у вступній частині договору не зазначено, що його укладено з фізичними особами-підприємцями, однак підписи обох відповідачів у договорі скріплені їх печатками як ФОП.

Крім того, як на підставу визнання договору недійсним посилалася на наявні приховані недоліки, пов`язані із неякісним здійсненням будівельних робіт під час будівництва будинку (неякісна гідроізоляція даху, неякісні фундамент, труби для подачі та відведення води, вентиляція, шумопоглинання, неоздоблена прилегла територія), що є порушенням умов щодо якості житла. Вважала, що за таких обставин вона отримала від відповідачів продукцію (послугу) неналежною якості, що є додатковою підставою для визнання договору недійсним. При цьому, такі недоліки, на думку скаржника, є небезпечними для життя та здоров'я.

Відповідачі позов не визнали та подали до суду відзив, в обґрунтування якого вказували, що позивачем обрано хибний спосіб захисту порушеного права, оскільки правовідносини, що стосуються укладеного між позивачем та відповідачами Договору не є правовідносинами між споживачем та виробником або надавачем послуг.

Крім цього, вказали, що спір по суті вже вирішено в іншій цивільній справі №360/1635/16.

За наведених обставин просили відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, про яку заявили відповідачі. Суд не врахував, що мало місце переривання строку позовної давності, так як позивач раніше зверталася до відповідачів з позовом про визнання договору переуступки паю недійсним, але за інших підстав, і судові рішення наявні в матеріалах справи.

Зазначила, що у справі №360/2098/15-ц, яка розглядалася Бородянським районним судом Київської області, вона звернулася із зустрічним позовом до відповідачів про визнання недійсним договору переуступки паю, але з інших підстав, ніж у даній справі. Рішення Апеляційного суду Київської області від 27.09.2016, яким її зустрічний позов задоволено, постановою Верховного Суду від 16.01.2018 скасовано та залишено в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні зустрічного позову. А з даним позовом до суду вона звернулася 21.08.2018. Вважала, що за таких обставин трирічний строк позовної давності нею не пропущений.

Також зазначила, що в позовних вимогах вона просила визнати недійсним Договір повністю, оскільки з огляду на приписи ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" вважала, що у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

За наведених обставин просила скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження.

У відповідності до вимог ст. 360 ЦПК України, судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття провадження учасникам справи роз`яснено право на подання відзиву на апеляційну скаргу та встановлено строк на подання відзиву протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Учасники справи своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися. Також не зверталися до суду з клопотанням про продовження строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з ч. 4 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Спір у даній справі не належить до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тому, матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому, під час з`ясування обставин наявності у особи права, за захистом якого вона звернулася, слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків.

Відповідно до цих положень цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що, звертаючись до суду з позовом про захист прав споживача, позивачка посилалася на те, що між сторонами виникли правовідносини на підставі правочину, а саме на підставі договору переуступки паю на квартиру в Обслуговуючому кооперативі "Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2».

З матеріалів справи вбачається, що згідно протоколу №5 установчих зборів учасників ОК ЖБК "Бригантина-2" від 01.04.2013 здійснено розпаювання багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 та вирішено створити 46 паїв, які відповідають 46 квартирам, згідно технічного паспорту. Розділено паї між замовниками будівництва наступним чином: з 1 по 22 квартиру - ОСОБА_2 , з 23 по 46 квартиру - ОСОБА_3 (а.с. 21).

З аналізу вище зазначеного протоколу вбачається, що паї було розподілено між фізичними особами і кожний пай відповідав праву на окремі квартири.

Саме цим протоколом підтверджено право ОСОБА_2 на пай на квартиру АДРЕСА_3 .

13 листопада 2013 року між ОСОБА_1 (сторона 1) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (сторона 2) укладено Договір переуступки паю на квартиру в ЖБК "Бригантина-2" з поетапною оплатою (а.с. 22-24). За умовами договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали ОСОБА_4 пай у ЖБК "Бригантина-2", який відповідає праву на квартиру АДРЕСА_3 . Загальна вартість квартири становить 44 925 доларів США (а.с. 22-24).

Згідно умов договору ОСОБА_1 сплатила стороні 2 аванс у розмірі 8 215,00 грн, що еквівалентно 1 000,00 доларів США, та зобов`язалася сплатити решту суми по системі ануїтету зі щомісячною платою 500 доларів США протягом 10 років під 12,5% річних.

Пунктом 7.3. Договору переуступки паю на квартиру визначено, що якщо сторона 1 заборговує поточні оплати стороні 2 більш, ніж на 6 місяців без погодження сторони 2, дія зобов'язань сторони 2 припиняється в односторонньому порядку. У цьому випадку сторона 2 набуває права в односторонньому порядку розірвати договір, виставити квартиру на продаж, а після погашення заборгованості і штрафу у розмірі 1000,00 доларів США решту коштів у триденний строк повернути стороні 1. Сторона 1 зобов'язується у цьому випадку звільнити квартиру та повернути її у стані не гіршому, ніж отримала.

В день підписання договору переуступки паю на квартиру в ОК "ЖБК «Бригантина-2» було зареєстровано заяву ОСОБА_1 про прийняття її в члени обслуговуючого кооперативу (а.с. 25).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що звернулася за захистом прав споживача шляхом визнання недійсним Договору переуступки паю, оскільки умови договору є несправедливими, що суперечить ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності правових для визнання договору недійсним, окрім п. 7.4. Договору. Ухвалюючи рішення в частині визнання пункту 7.4. Договору переуступки паю на квартиру недійсним, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в цій частині, однак відмовив у задоволенні цієї позовної вимоги у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про яку заявлено відповідачами.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права, а саме, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що судами неодноразово розглядалися спори між цими самими сторонами щодо виконання умов вище зазначеного договору та прав на квартиру.

Так, рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 травня 2016 року у справі №360/2098/15-ц відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору переуступки паю недійсним. Рішення набрало законної сили.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 27 вересня 2016 року вищевказане рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Верховний Суд у постанові від 16.01.2018 по справі №360/2098/15-ц, скасовуючи рішення апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову, встановив, що між сторонами укладено договір переуступки паю на квартиру з поетапною оплатою, за умовами якого відповідачі передали позивачці свій пай в обслуговуючому кооперативі. Верховний Суд також встановив обставини, що на момент підписання Договору переуступки паю ОСОБА_1 бажала набути права власності на пай в ОК ЖБК "Бригантина-2", її волевиявлення було вільним та відповідало її внутрішній волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки предметом оспорюваного правочину є пай в ОК ЖБК "Бригантина-2", а саме квартира АДРЕСА_3 , який на момент укладення такого правочину належав на праві особистої приватної власності ОСОБА_2 та яким остання, як власник, розпорядилася на власний розсуд, колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 , що між сторонами укладено договір про надання споживчих послуг.

ОСОБА_2 , як власник паю, розпорядилася своїм майном на власний розсуд та згідно умов договору за обумовлену суму переуступила даний пай позивачці, а не надала послугу споживачу.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що незважаючи на те, що підписи відповідачів в оспорюваному договорі засвідчено печатками ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , договір укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як фізичними особами.

Сам факт засвідчення підписів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на договорі печатками ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не змінюють правову природу правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки ОСОБА_2 набула майнове право на квартиру (пай) як фізична особа на підставі рішення установчих зборів учасників ОК ЖБК "Бригантина-2". Матеріали справи не містять доказів переуступки права на пай від фізичної особи ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_2 .

Також, слід звернути увагу, що ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги, як вона вважає про захист прав споживачів, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як до фізичних осіб. А за приписами статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" виробниками або виконавцями послуг є суб'єкт господарювання. Таким чином, відповідачі, як фізичні особи, не є особами визначеними в ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів".

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено виникнення між сторонами правовідносин з приводу надання споживчих послуг.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні частини позовних вимог з відсутності правових підстав для їх задоволення та частини позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності, то рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду у відповідності до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 04 квітня 2019 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді В.А. Кравець

Л.Д. Махлай