Справа № 368/36/20
Рішення

Іменем України

"27" березня 2020 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.,

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ житлового будинку, що є спільною частковою власністю та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

встановив :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 01.08.2014 їй на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Співвласником іншої частини будинку (1/2 частки) є ОСОБА_2 .

Між співвласниками спірного майна вникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна. Угоди про поділ майна в натурі досягнуто не було. До того ж, відповідач більше 4 років у будинку не проживає та не приймає участь в його утриманні та проведенні ремонтних робіт. Враховуючи, що житловий будинок побудований у 1980 році, тому він потребує постійного ремонту. Адже в процесі життєдіяльності будинок постійно зазнає шкідливого впливу. Атмосферна волога, перепади температур, цикли замерзання і розмерзання, конденсація водяної пари на поверхні, процеси окиснення (корозії), відкладення шламу і забруднень в трубопроводах та обладнанні, життєдіяльність людей - все це сприяє зносу будинку. Якщо фарбування, оштукатурювання, оздоблювальні роботи, затирання тріщин та очищення не проводити або проводити невчасно, відбувається руйнування будь-яких будівельних матеріалів, а отже - і цілих споруд.

ОСОБА_1 не має можливості володіти та користуватися нерухомим майном, що належить їй на праві спільної часткової власності та врегулювати це питання з відповідачем в позасудовому порядку. А тому просить поділити житловий будинок, що є спільною частковою власністю та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки надійшло клопотання, в якому просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, на сайті Кагарлицького районного суду Київської області було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання, що відповідає вимогам ст. 128 ч.11 ЦПК України. А тому зі згоди представника позивачки та на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів

Так в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 01.08.2014, на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Державна реєстрація права власності проведена 01.08.2014, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25070805 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.06.2019 № 171220838.

Співвласником іншої частини будинку (1/2 частки) є ОСОБА_2 . Дане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27.04.2006 державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Київської області Отькало С.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1428 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.06.2019 № 171220838.

Згідно даних технічного паспорту, виготовленого 14.06.2019 інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 , до складу нерухомого майна входить; житловий будинок під літ. «А1» загальною площею 56,1 м2, з яких: 1 - коридор площею 6,2 м2, 2 - санвузол площею 3,5 м2, 3 - житлова кімната площею 16,4 м2, 4 - житлова кімната площею 13,0 м2, 5 - кухня площею 8,6 м2, 6 - кухня-їдальня площею 8,4 м2; сарай під літ. «Б1» площею основи 26,9 м2; літній душ під літ. «В1»; погріб під літ. «Г1»; вбиральня під літ. «Д1»; № 1 - колодязь питний; № 2 - ворота з хвірткою; № 3 - огорожа; № 4 - огорожа.

Вказаний будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2126 га, кадастровий номер :01:360:0047, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з яких 0,1063 га перебуває в користуванні ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про розмір земельної ділянки, виданою 29.10.2018 № 1128 та відповіддю Стайківської сільради Кагарлицького району Київської області від 11.07.2019 № 347.

Між співвласниками спірного майна вникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна. Угоди про поділ майна в натурі досягнуто не було. До того ж, відповідач більше 4 років у будинку не проживає та не приймає участь в його утриманні та проведенні ремонтних робіт. Враховуючи, що житловий будинок побудований у 1980 році, тому він потребує постійного ремонту. Адже в процесі життєдіяльності будинок постійно зазнає шкідливого впливу. Атмосферна волога, перепади температур, цикли замерзання і розмерзання, конденсація водяної пари на поверхні, процеси окиснення (корозії), відкладення шламу і забруднень в трубопроводах та обладнанні, життєдіяльність людей - все це сприяє зносу будинку. Якщо фарбування, оштукатурювання, оздоблювальні роботи, затирання тріщин та очищення не проводити або проводити невчасно, відбувається руйнування будь-яких будівельних матеріалів, а отже - і цілих споруд.

Крім цього, свого часу між попереднім співвласником ОСОБА_4 та відповідачем склався порядок користування будинком, відповідно до якого ОСОБА_4 займала житлову кімнату площею 16,4 м2 (у техпаспорті під № «1-3»), кухню-їдальню площею 8,4 м2 (у техпаспорті під № «1-6»), коридор площею 6,2 м2 (у техпаспорті під № «1-1»), а відповідач займав житлову кімнату площею 13,0 м2 (у техпаспорті під № «1-4»), кухню площею 8,6 м2 (у техпаспорті під № «1-5»),

ОСОБА_1 не має можливості володіти та користуватися нерухомим майном, що належить їй на праві спільної часткової власності та врегулювати це питання з відповідачем в позасудовому порядку не представляється за можливе.

ОСОБА_1 зверталася до інженера з інвентаризації нерухомого майна для отримання висновку щодо технічної можливості поділу спірного будинку на два об`єкти.

Так, інженер з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_3 19.06.2019 склала висновок щодо технічної можливості поділу житлового будинку. Згідно даного висновку інженер прийшла до висновку, що за технічними показниками будинку і за умови проведення додаткових будівельних робіт та улаштування окремих систем інженерного забезпечення, житловий будинок може бути поділений на два об`єкта та запропонувала два можливих варіанта поділу будинку. Як зазначалось вище, між попереднім співвласником ОСОБА_4 та відповідачем склався порядок користування будинком, цього порядку притримується і ОСОБА_1 , тому вважає, що найбільш відповідним варіантом буде перший і згідно якого їй виділити перший новоутворений об`єкт, а відповідачу другий.

Отже, у першому варіанті запропоновано:

До складу першого новоутвореного об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , відносяться наступні кімнати в житловому будинку загальною площею 34,5 м2, в тому числі житловою площею 16,4 м2, а саме: 1- коридор 6 м2; 2- санвузол 3,5 м2; 3 - житлова кімната 16,4 м2; 6 - кухня-їдальня 8,4 м2; «Г1» - погріб з шийкою; №2 - ворота з хвірткою; № 3 - огорожа.

Для того щоб об`єкт був відокремлений необхідно провести будівельні роботи, а саме:

Провести будівельні роботи щодо закриття дверного порізу між кімнатами № 3 та № 4.

Між кімнатами № 5 та № 6 провести будівельні роботи щодо улаштування перегородки, яка відсіче сполучення між двома новоутвореними об`єктами.

З`єднати кімнати № 3 та № 6, використовуючи віконний проріз для улаштування дверей.

Демонтування дверного пройому у кімнаті № 6.

За технічними показниками частина об`єкта буде відокремлена, має окремий вхід до новоутвореного об`єкту з вулиці, та окремий вхід до частини житлового будинку. Варіант поділу відображений у Додатках № 1 та № 2.

До складу другого новоутвореного об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , відносяться наступні кімнати у житловому будинку загальною площею 21,6 м2, в тому числі житловою площею13,0 м2, а саме: 4 - житлова кімната 13,0 м2; 5 - кухня 8,6 м2; «Б1» - сарай площею основи 26,9 м2; «Д1» - вбиральня; «В1» - літній душ; № 1 - питний колодязь; № 4 - огорожа. Для того щоб об`єкт був відокремлений необхідно провести будівельні роботи, а саме:

Провести будівельні роботи щодо закриття дверного порізу між кімнатами № 3 та № 4.

Між кімнатами № 5 та № 6 провести будівельні роботи щодо улаштування перегородки, яка відсіче сполучення між двома новоутвореними об`єктами.

Улаштувати зовнішні двері у кімнаті № 5, використовуючи віконний проріз.

Установити хвіртку в огорожі № 4, згідно варіанту поділу додаток № 3, що зумовить окремий вхід до новоутвореного об`єкту з АДРЕСА_1 .

За технічними показниками частина об`єкта буде відокремлена, матиме окремий вхід до новоутвореного об`єкту з вулиці, та окремий вхід до частини житлового будинку. Варіант поділу відображений у Додатках № 3 та № 4.

До того ж у додатках № 1 та № 3 до Висновку щодо технічної можливості поділу житлового будинку (Перший варіант поділу будинку) відображено поділ земельної ділянки. Враховуючи, що між співвласниками виникає спір щодо користування земельної ділянки, тому є необхідність у встановленні порядку користування земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

За ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи .більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток ( поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ ( події) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі ( виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зазначено, що «В спорах про події будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві вчасності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.І19 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.».

Згідност.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У п.п. 18, 18-1 постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України Законом України від 27 квітня 2007 року - і згідно зі ст. 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Лише з 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України в редакції Закону України від 05 листопада 2009 року №1702-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 377, ч. З ст. 415 ЦК України, ч. 4 ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Відповідно до ч,1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Нерухоме майно нерозривно пов`язано з земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Дане встановлено на підставі копії договору дарування від 01.08.2014, копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25070805, копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.06.2019 № 171220838, копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2006, копії довідки про розмір земельної ділянки, виданої 29.10.2018 № 1128, відповіді Стайківської сільради Кагарлицького району Київської області від 11.07.2019 №347, копії висновку щодо технічної можливості поділу житлового будинку, складеного 19.06.2019 ФОП ОСОБА_3 , копії витягу зі звіту про незалежну оцінку вартості будинку від 09.09.2019

А тому, суд вважає за необхідне поділити в натурі житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частка якого належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та 1/2 частка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 . Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 право власності на наступні приміщення у будинку АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту під цифрами (літерами): 1-3 - житлову кімнату загальною площею 16,4 м2; 1-6 - кухню-їдальню загальною площею 8,4 м2;1-1 - коридор загальною площею 6 м2; 1-2 - санвузол загальною площею 3,5 м2. Виділити в натурі у власність ОСОБА_2 право власності на наступні приміщення у будинку АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту під цифрами (літерами):: 1-4 - житлову кімнату загальною площею 13,0 м2; 1-5 - кухню загальною площею 8,6 м2. З господарських будівель: «Б1» - сарай площею основи 26,9 м2; «Д1» - вбиральня; «В1» - літній душ; № 1 - питний колодязь; № 4 - огорожа.. З господарських будівель: «Г1» - погріб з шийкою; №2 - ворота з хвірткою; № 3 - огорожа. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,2126 га, кадастровий номер :01:360:0047, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану на АДРЕСА_1 , згідно додатків № 1 та № 3 до Висновку щодо технічної можливості поділу житлового будинку, складеного 19.06.2019 ФОП ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, 321, 355, 356, 364, 367, 358, 377, 415 ЦК України, 120 ЗК України, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити

Поділити в натурі житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частка якого належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та 1/2 частка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 .

Виділити в натурі у власність ОСОБА_1 право власності на наступні приміщення у будинку АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту під цифрами (літерами): 1-3 - житлову кімнату загальною площею 16,4 м2; 1-6 - кухню-їдальню загальною площею 8,4 м2;1-1 - коридор загальною площею 6 м2; 1-2 - санвузол загальною площею 3,5 м2. З господарських будівель: «Г1» - погріб з шийкою; №2 - ворота з хвірткою; № 3 - огорожа.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_2 право власності на наступні приміщення у будинку АДРЕСА_1 відповідно до технічного паспорту під цифрами (літерами):: 1-4 - житлову кімнату загальною площею 13,0 м2; 1-5 - кухню загальною площею 8,6 м2. З господарських будівель: «Б1» - сарай площею основи 26,9 м2; «Д1» - вбиральня; «В1» - літній душ; № 1 - питний колодязь; № 4 - огорожа.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,2126 га, кадастровий номер :01:360:0047, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану на АДРЕСА_1 , згідно додатків № 1 та № 3 до Висновку щодо технічної можливості поділу житлового будинку, складеного 19.06.2019 ФОП ОСОБА_3 .

Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2020 року.

Суддя : Т.Є. Іванюта.