Справа № 326/913/20
Провадження № 2/326/267/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Каряки Д.О.,

при секретарі Кузякіної К.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, що розташована на території Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області. Спадкоємцями першої черги є діти померлого: вона та її рідний брат ОСОБА_2 - відповідач по справі. Інших спадкоємців першої черги не має. Оскільки за життя батька вони з відповідачем домовлялися про те, що хто його буде доглядати, тому він і заповідає своє майно, та вирішили, що доглядати за батьком буде брат, тому хай батько складе заповіт на його користь. Вона вважала, оскільки брат забрав до себе батька в Кривій Ріг, опікувався за ним, то батько склав на його користь заповіт, тому не претендувала на спадщину і не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В березні 2020 року брат вислав їй документи на земельну ділянку, свідоцтва про смерть мати та батька, а також заповіт, яким батько заповів їм в рівних частках належну йому земельну частку. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини їй було відмовлено через пропуск строку для прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 в порядку ст. 178 ЦПК України подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, за життя батька вони дійсно домовлялися про те, що хто його буде доглядати, тому він і заповідає своє майно. Сестра проти цього не заперечувала, тому він забрав до себе батька, опікувався ним і доглядав до його смерті. Але батько так і не встиг скласти заповіт на його користь. Раптова смерть батька та тяжка хвороба його дружини дуже вплинула на його життя, тому йому було не до перегляду батьківських документів. Більш того, він вважав, що загубив їх, довго не міг знайти. Тому він не своєчасно повідомив сестру про те, що вона також успадкувала спадщину після батька за заповітом. Тільки в березні 2020 року вислав сестрі усі документи, як тільки їх знайшов (а.с.29-30).

В судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.34); відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача від Коларівської сільської ради позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення (а.с.28,32).

Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Тому суд може розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з свідоцтвом про смерть, яке видано 20 жовтня 2014 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 1161 (а.с.8).

Згідно з свідоцтвом про смерть, виданого 08 травня 2014 року виконавчим комітетом Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Приморськ Запорізької області, актовий запис № 12 (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Коларівка Приморського району Запорізької області, батьками якої записані: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 . ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Запоріжжя та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженка с. Коларівка Приморського району Запорізької області, уклали шлюб 03 грудня 1977 року (а.с.9).

05.04.2005 ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Приморської районної державної адміністрації від 25.12.2003 № 519 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 084176 площею 9.3830 га, яка розташована на території Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10).

26 грудня 2000 року секретарем Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області Тихомировою В.М. було посвідчено заповіт ОСОБА_3 , що проживає в с. Коларівка Приморського району Запорізької області, яким на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належне йому право на земельну частку у розмірі 8,47 га, на підставі сертифіката ЗП № 0133230 заповів у рівних частках ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області від 26.06.2020, видана ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 мешкав в АДРЕСА_2 з 1932 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . Звісні спадкоємці: дочка померлого ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 (а.с.13).

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року № 61-38298св18.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була необізнаною про наявність заповіту, складеного на її користь, оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом. Позивач навела поважні причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк. Такі обставини позбавляють можливості позивача оформити свої спадкові права. В інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право вона не може.

Враховуючи викладене суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, їй необхідно встановити додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, та визнати причину пропуску встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини поважною.

Керуючись ст.ст. 1220, 1270 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 81, 200, 206, 263-265, 272, 353, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Коларівської сільської ради Приморського району Запорізької області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_1 ) додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Суддя: Д.О. Каряка

Згідно з оригіналом: суддя Д.О. Каряка

08.10.20