Справа № 350/300/20
Провадження № 2/350/232/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

з участю секретаря Видойник І.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 74348 гривень 30 копійок, 20000 моральної шкоди та судові витрати понесені по справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_3 покликається на те, що 13 січня 2019 року, приблизно о 16 год. 15 хв., у с. Дуба по вул. Шевченка, Рожнятівського району, відповідач ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки "Nissan Patrol", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, на слизькій ділянці дороги не впорався із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху де скоїв зіткнення з належним йому транспортним засобом марки "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_4 , належний позивачеві автомобіль "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазнав технічних пошкоджень на суму 74348 грн. 30 коп. При цьому відповідач керував вказаним автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

За наслідками події ДТП Рожнятівським ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000014. Вказане кримінальне провадження 29 березня 2019 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

04 липня 2019 року Рожнятівським районним судом винесено постанову, якою відповідача ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року постанову Рожнятівського районного суду від 04 липня 2019 року залишено без змін.

Позивач вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_4 , йому завдано матеріальних збитків на загальну суму 74348 грн. 30 коп., з яких 72464 грн. 30 коп. - вартість відновлюваного ремонту автомобіля, 1884 грн. - вартість послуг експерта, які повинні бути відповідачем відшкодовані.

Крім матеріальних збитків позивачу завдано також і моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивач внаслідок відсутності коштів не може відремонтувати свій автомобіль, а відповідач до цього часу жодних дій щодо відшкодування завданих збитків не вчиняє. Також змінився і звичний спосіб життя позивача, оскільки автомобіль йому потрібен для нормальної життєдіяльності, він постійно думає про те, як відремонтувати автомобіль та знайти необхідні деталі та кошти для цього. Оскільки тривалий час він не може відремонтувати автомобіль та отримати від відповідача кошти на відшкодування завданих збитків, а тому всі ці обставини душевно його пригнічують, заставляють нервувати та витрачати додаткові зусилля для організації свого життя. Крім цього в момент ДТП він переніс нервове потрясіння та страх як за себе так і за свою дружину та друзів, які в той час перебували в його автомобілі. До цього часу він згадує подію ДТП, а це в свою чергу призводить до душевних хвилювань з огляду на поведінку відповідача.

Свій транспортний засіб він придбав з-за кордону для особистого користування та керував ним всього два дні після ввезення на територію України. Відповідач до цього часу жодним чином не вибачився за вчинене та не вжив жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки хоча б частково. А тому завдану йому моральну шкоду він оцінює в сумі 20000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Крім цього пояснив, що відповідач ОСОБА_4 своїми неправомірними діями завдав позивачу ОСОБА_3 шкоди пошкодженням автомобіля у розмірі, яка повинна бути ним відшкодована. Однак відповідач не вчиняє жодних дій щодо відшкодування останньому завданої шкоди. Крім матеріальних збитків позивачу також завдана моральна шкода, яка полягає в зміні звичного способу життя, перенесення нервового потрясіння через пошкодження автомобіля, який позивач щойно придбав на що витратив значні кошти, та неможливістю відремонтувати його у зв`язку з відсутністю коштів. Оскільки відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачеві завдану шкоду, тому позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Просив позов задоволити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 72464 грн. 30 коп., однак заперечив щодо витрат за послуги експерта у розмірі 1884 гривні, оскільки зазначене у висновку експертного дослідження питання щодо відповідності бланку наданого на дослідження реєстраційного документу СХ662444 відноситься до криміналістичного, а не до автотоварознавчого експертного дослідження, крім цього жодним чином не відноситься до предмету спору, тому відповідач не зобов`язаний відшкодовувати позивачу витрати на проведення дослідження в цій частині, вважає що дана сума мала б бути віднесена до судових витрат. Що стосується стягнення з відповідача моральної шкоди то в цій частині позовні вимоги не визнає, оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження зміни звичного способу життя та відновлення психічного стану.

Також вказав, що наданий позивачем розрахунок розміру витрат на правову допомогу адвоката повністю співпадає з розрахунком витрат у іншій цивільній справі № 350/300/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Тому, враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є подружжям, подані ними позовні заяви стосуються деліктних правовідносин, пов`язаних із однією подією, правові послуги їм надаються одним і тим же адвокатом, даних про те, що надання ідентичних правових послуг потребувало додаткового часу позивачем не надано, тому не підлягає до задоволення вимога позивача ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правову допомогу.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 29 березня 2019 року, кримінальне провадження № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом події, що мала місце 13 січня 2019 року у с. Дуба по вул. Шевченка Рожнятівського району Івано-Франківської області, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 6).

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 350/151/19 відповідача ОСОБА_4 , було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч. 1, 124 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13 січня 2019 року, о 16 год. 15 хв. в с. Дуба, по вул. Шевченка, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки "Nissan Patrol", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги не впорався з керуванням, виїхав на смуху зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, а водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України.

При цьому встановлено, що ОСОБА_4 керував вказаним автомобілем, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушивв п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху України (а.с.7-10).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2019 року залишено без змін (а.с. 11-15).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, судом встановлено, що винуватцем у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 13 січня 2019 року за участю транспортних засобів "Nissan Patrol", реєстраційний номер НОМЕР_1 та "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_2 є відповідач ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_2 являється ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 11.01.2019 (а.с.16).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

В порядку ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" вбачається, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина 2 статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 ЦК, пункт 1 частини 2 статті 1167 ЦК).

Позивач ОСОБА_3 подав докази, що підтверджують факт завдання шкоди відповідачем ОСОБА_4 та розмір завданої шкоди.

Так, згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 210/211/20-28 від 14 лютого 2020 року складеного судовими експертами Кікерчуком Р.Л. та ОСОБА_6 , розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки "Ford Mondeo", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження складає 72464 грн. 30 коп. Бланк наданого на дослідження супровідного документу (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ) за своїми характеристиками відповідає аналогічним документам, що виготовлялися уповноваженим органом країни походження. Реквізити та записи супровідного документу змінам не піддавались (а.с. 23-36).

За складання експертами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вищевказаного висновку, позивачем ОСОБА_3 проведено оплату у розмірі 1884 гривні, що підтверджується копією квитанції № 47592108 від 04.02.2020 (а.с. 18).

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , вартість проведення експертизи матеріального збитку та перелік питань необхідних для проведення такої експертизи визначалася самими експертами, а тому з відповідача слід стягнути саме матеріальну шкоду у розмірі 72464 грн. 30 коп. та 1884 грн. витрат за послуги експертів на проведення оцінки матеріального збитку.

Таким чином, оскільки факт завдання шкоди відповідачем ОСОБА_4 встановлено постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 04 липня 2019 року, яка набрала законної сили, а також наявність у позивача ОСОБА_3 права на відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а тому суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 майнової шкоди в розмірі 72464 грн. 30 коп. та 1884 грн. витрат за послуги експертів на проведення оцінки матеріального збитку.

Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р., N 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Доказами можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями свідків, висновками експертів, письмовими доказами (наприклад медичними довідками, висновками).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді та приймає до уваги той факт, що внаслідок ДТП позивач зазнав душевного хвилювання, нервового стресу та вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту у зв`язку з пошкодженням автомобіля, який тільки придбав. А тому, з урахуванням тривалості позбавлення позивача можливості користування транспортним засобом внаслідок неправомірних дій відповідача, невідшкодування тривалий час відповідачем в добровільному порядку позивачеві завданої шкоди, порушення нормальних життєвих зв`язків позивача через неможливість активно користуватись автомобілем, та, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 5000 гривень, які суд вважає необхідним та достатнім в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до приписів ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Позивач просить стягнути на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8800 грн. на підтвердження чого додав до позовної заяви копію договору про надання правової допомоги від 16.01.2019, копію ордеру серії АТ № 1001731, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 521, розрахунок-перелік послуг, які надані адвокатом, квитанцію № б/н від 19.02.2020 про оплату його послуг (а.с. 19-22).

Твердження представника відповідача про недоведеність позивачем витрат на правову допомогу адвоката, які співпадають з розрахунком витрат в іншій цивільній справі № 350/300/20 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, і стосуються зібрання представником позивача одних і тих самих доказів, і надання тих самих його послуг, суд оцінює критично, оскільки предметом спору у цивільній справі № 350/300/20 є відшкодування шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_5 ушкодженням її здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а в даній справі предметом спору є відшкодування матеріальної шкоди завданої саме пошкодженням транспортного засобу позивача, і докази в даній справі надані саме на відшкодування такої шкоди.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 8800 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 944 грн., який був сплачений останнім при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , 74348 гривень 30 копійок матеріальної шкоди, 944 гривні сплаченого судового збору, 8800 гривень витрат на професійну правничу допомогу та 5000 гривень завданої моральної шкоди, а всього разом 89092 (вісімдесят дев`ять тисяч дев`яносто дві гривні) 30 копійок.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 жовтня 2020 року.

Суддя Максимів І.В.