Провадження № 2/243/48/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретарів Нікіфорової В.В., Колено Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою та, уточнивши позовні вимоги, зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу ними було придбано наступне майно: нежитлове вбудоване приміщення магазину та торговий павільйон, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобілі «Volkswagen Transporter» та «Mitsubishi НОМЕР_1 », житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 та земельну ділянку для його обслуговування; житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_3 та земельну ділянку для його обслуговування; квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . На теперішній час шлюбні відносини між ними припинені. 26.02.2019 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області шлюб було розірвано. Відповідач відмовляється добровільно здійснити поділ майна. Зазначає, що вона з відповідачем працювали, кожен мав доходи, в тому числі, і від підприємницької діяльності, що складали їх сімейний бюджет, тому наведене вище майно є спільним сумісним. У зв`язку зазначеним просить визнати за нею право власності на: нежитлове вбудоване приміщення магазину та торговий павільйон до цього магазину; житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_2 та земельну ділянку для його обслуговування; житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_3 та земельну ділянку для його обслуговування. Визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на: автомобілі «Volkswagen Transporter» та «Mitsubishi НОМЕР_1 » та квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_2 подано зустрічний, уточнений в ході судового розгляду, позов, в якому просив суд визнати за ним право власності на нежитлове вбудоване приміщення магазину, як на його особисту власність, оскільки вказане майно було придбано ним за гроші, які він отримав у подарунок від своїх батьків. Інше майно у вигляді: торгового павільйону; автомобілів «Volkswagen Transporter» та «Mitsubishi L200», житлових будинків з земельними ділянками для їх обслуговування та квартири, просив визнати об`єктом права спільної сумісної власності, яке поділити, визнавши за ним та ОСОБА_1 право власності по Ѕ частки вказаного майна за кожним.

20.02.2019 року ОСОБА_1 було подано відзив на зустрічний позов, в якому остання зазначила, що зустрічні позовні вимоги вона визнає частково; відсутність реєстрації на торгівельний павільйон не дає підстави вважати, що це майно не є їх з відповідачем спільною власністю, оскільки павільйон було встановлено як тимчасову споруду в період шлюбу, що підтверджує виникнення права на спільне сумісне майно. Висловила незгоду з зазначеною оцінкою переліченого ОСОБА_2 майна (а.с. Т.1 а.с.141-144).

05.03.2019 року відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтовуючи це тим, що позивачка при поданні позовної заяви вказала не все майно і не включила до спільної сумісної власності нерухоме майно у вигляді квартири та двох житлових будинків з земельними ділянками. Вважає вищевказане майно об`єктами права спільної сумісної власності, оскільки воно придбавалось за кошти, отримані подружжям від трудової та підприємницької діяльності в інтересах сім`ї (а.с. Т.2 а.с.5-8).

05.03.2019 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 було подано відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , обґрунтувавши це тим, що він є фізичною особою підприємцем, здійснює свою підприємницьку діяльність у магазині, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 та в торговому павільйоні, розташованому на земельній ділянці площею 0,0034 га за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що вказаний торговий павільйон розміщений відповідно до виданого йому, фізичній особі-підприємцю, паспорту прив`язки тимчасової споруди на земельній мідянці, переданій йому на підставі Договору строкового сервітуту. Використання магазину і торгового павільйону ним у підприємницькій діяльності є його професійним заняттям і єдиним видом доходів. (а.с. Т.2 а.с.1-3).

12.03.2019 року відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 було подано відзив на уточнений зустрічний позов ОСОБА_2 , в якому вона зазначила, що зустрічні позовні вимоги вона визнає частково. Вказує, що нею неодноразово пропонувалось ОСОБА_2 поділити все спільне майно в рівних частках та спільно використовувати. Нежитлове вбудоване приміщення магазину так квартира є неподільними речами. Окрім того, вона не згодна на отримання грошової компенсації (а.с. Т.2 а.с.11-15).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та інших процесуальних документах, поданих нею до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 змінили заявлені позовні вимоги, наполягали на поділі всього спірного майна у рівних частинах/, проти заявлених первинних позовних вимог заперечували частково.

Дослідивши надані сторонами докази, вислухавши думку сторін та їх представників, суд вважає встановленими такі обставини та правовідносини.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 26 листопада 1998 року, видано відділом реєстрації актів громадянського стану м. Слов`янська Донецької області, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб 26.11.1998 року, актовий запис № 672, прізвище дружини після одруження ОСОБА_6 (Т.1 а.с.11).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.02.2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем з 31.03.2003 року та йому видана ліцензія серії НОМЕР_4 № 692953, серії НОМЕР_5 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами (Т. 2 а.с.30 -31).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Слов`янською міською радою 01.12.2004 року на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради № 683/5 від 25.11.2004 року; Витягу права власності на нерухоме майно № 5661338 від 01.12.2004 року, нежитлове, право власності на вбудоване приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,8 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_2 (Т.1 а.с.13-14).

З висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.12.2018 року, складеного ТОВ «Інжиніринговий Центр «Екскон», вбачається, що ринкова вартість житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , складає 323527 грн. (Т.1 а.с.200-211).

Відповідно до Договору купівлі-продажу № 555 Н, посвідченого Донецькою товарною біржею 01.06.1999 року та рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.06.2009 року (справа № 2-3367-2009), за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 53,70 кв.м., житловою площею 28,90 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , (Т.1 а.с.102-103).

Згідно висновку експерта № 5075-5076 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеної 26.02.2020 року експертом Донецького НДІСЕ, вартість житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , складає 436235,80 грн. (Т. 2 а.с.159-171).

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.04.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. в реєстрі за № 2320; Витягу з Державного реєстру правочинів № 9824186 від 22.04.2011 року; Витягу про державну реєстрацію прав № 29885163 від 06.05.2011 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 житловою площею: 23,4 кв.м., загальною площею: 37,1 кв.м. А-1, літня кухня Б, вбиральня Г, колодязь - № 2 (Т.1 а.с.109-111).

Згідно звіту № 28/01/19і про оцінку майна, складеного 23.01.2019 року ТОВ «Оцінка Нерухомість Фінанси», вартість житлового будинку з господарчо-побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , складає 186606 грн. (Т.1 а.с.121-122)

Згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 № 2439006 та серії НОМЕР_7 ДН № 046243, виданих на підставі рішення виконкому Слов`янської міської ради № 141/3 від 20.03.2002 року, за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на земельну ділянку, розташовану на території Слов`янської міської ради по АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,0390 га (Т.1 а.с.108).

З висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.12.2018 року, складеного ТОВ «Інжиніринговий Центр «Екскон», вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,0390 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складає 21709 грн. (Т.1 а.с.222-232).

Відповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.04.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В.; Витягу з Державного реєстру правочинів № 9824233 від 22.04.2011 року, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:1027, що розташована по АДРЕСА_3 , яка призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку (Т.1 а.с.112-114).

З висновку про вартість об`єкта оцінки від 18.12.2018 року, складеного ТОВ «Інжиніринговий Центр «Екскон», вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,0716 га, кадастровий номер :01:014:1027, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , складає 39457 грн. (Т.1 а.с.165-175).

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 03.04.2012 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області за № 1743; Витягу з Державного реєстру правочинів № 11177663 від 03.04.2012 року, Витягу про державну реєстрацію прав № 33745709 від 06.04.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 38,8 кв.м., житловою площею 19,4 кв.м. належить ОСОБА_1 . Згідно звіту № 26/01/19і про оцінку майна, складеного 24.01.2019 року ТОВ «Оцінка Нерухомість Фінанси», вартість вказаної однокімнатної квартири складає 331349 грн. (Т.1 а.с. 99-101, 115-116)

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 власником автомобілю «Mitsubishi L200», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 є ОСОБА_2 (Т.1 а.с.17-18).

Відповідно до оцінки вартості транспортного засобу № НОМЕР_10 від 18.04.2019 року, складеного ФОП ОСОБА_7 , вартість автомобілю «Mitsubishi L200», складає 352550 грн. (Т. 2 а.с.49-51).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_11 , власником автомобілю «Volkswagen Transporter», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12 , є ОСОБА_2 (Т.1 а.с.15-16).

Відповідно до оцінки вартості транспортного засобу № НОМЕР_13 від 18.04.2019 року, складеного ФОП ОСОБА_7 , вартість вказаного автомобілю «Volkswagen Transporter» складає НОМЕР_14 грн. (Т. 2 а.с.46-48)

Як вбачається з Договору строкового особистого сервітуту від 24.05.2016 року, Слов`янська міська рада надала ОСОБА_2 в платне користування на праві особистого строкового сервітуту земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_15 :01: НОМЕР_16 :0558, площею 0,0034 га за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 20.11.2020 року (Т. 1 а.с.50-51, 54-59).

Згідно висновку експерта № 5075-5076 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складеної 26.02.2020 року експертом Донецького НДІСЕ, вартість будівельних матеріалів, з яких побудована тимчасова споруда (торгівельний павільйон) для здійснення підприємницької діяльності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , складає 48880,74 грн. (Т. 2 а.с.159-171).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3 , ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем з 31.03.2003 року та йому видана ліцензія серії НОМЕР_4 № 692953, серії НОМЕР_5 на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами (Т. 2 а.с.30 -31).

В судовому засіданні сторони не заперечують вказаних фактичних обставин та дійшли згоди щодо вартості вказаного нерухомого та рухомого майна.

Частиною 3 статті 368 ЦК України і статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Об`єктом спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Відповідно до ст. 70 СК України в разі поділу спільного майна подружжя частки чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту положень ст. ст. 57, 60 СК України убачається, що правовий статус майна визначається такими критеріями як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Таким чином, обставинами які підлягають доказуванню є не тільки час придбання майна, а джерело його набуття.

Суд вважає доведеним ті обставини, що під час спільного проживання подружжям придбано вищевказане майно, яке є спільною сумісною власністю, оскільки воно було придбано подружжям спільно, сторони по справі під час перебування у шлюбі працювали, кожен мав доходи, що складали їх сімейний бюджет та стали джерелом придбання майна,.

З оглядом на зазначене, суд набуває висновку, що все спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Звертаючись до суду ОСОБА_2 та його представник наполягали на тому, що майно у вигляді вбудованого приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_6 , не підлягає розподілу та є особистою власністю ОСОБА_2 , оскільки це майно придбано за гроші, які останній отримав у дарунок від своїх батьків, про що свідчать заяви від 05.06.2019 року, посвідчені приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу Вінницької області Цимбалюк І.М., згідно яких ОСОБА_8 стверджує, що він подарував своєму синові ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 20000 доларів США для придбання спірного магазину.

Вказані заяви не приймаються судом в якості належних доказів, оскільки фактично є поясненнями свідків, які є зацікавленими особам - батьками ОСОБА_2 , а договір дарування, на який вказується у зазначених заявах, укладений з порушенням вимог ст. 719 ЦК України

Крім того, змісту вказаних заяв не підтверджують того факту, що, гіпотетично отримані у дарунок гроші, ОСОБА_2 витратив саме на придбання спірного приміщення магазину.

Отже, доказів, які спростовували б презумпцію спільності майна та доводили існування обставин, передбачених ст. 57 СК України, відповідач за первинним позовом суду не надав.

Відповідно до роз`яснень викладених у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням, або не вчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12). Та згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1 та 2 ст. 71 СК України встановлено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 21.12.2007, № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач за первинним позовом є фізичною особою-підприємцем та здійснює свою підприємницьку в спірному приміщенні магазину, при цьому, ОСОБА_1 підприємницького статусу не має.

Сторони не дійшли згоди щодо порядку поділу спірного майна, а рівноцінний розподіл майна у запропонованому позивачкою порядку, на думку суду не є можливим.

По справі відсутня згода кожного з подружжя на отримання грошової компенсації та останніми не внесено відповідні грошові суми на депозитний рахунок суду.

Вирішуючи спір по суті суд, з урахуванням вищевказаних обставин, приймаючи до уваги інтерес обох з подружжя, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд набуває висновку, що первинні та зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та вважає, що все спірне рухоме та нерухоме майно підлягає розподілу у рівних частинах по Ѕ частині кожному з подружжя. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити.

Суд вважає необхідним зняти арешт, накладений ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2018 року на: нежитлове вбудоване приміщення магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , площею 58,6 кв.м.; торгівельний павільйон, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_6 , площею 0,0034 га; транспортні засоби «Volkswagen Transporter» вантажний фургон 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12 , «Mіtsubishi L 200» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_17 ,

Сторони не ставлять питання про відшкодування судових витрат, тому, суд вважає можливим покласти судові витрати на сторони у межах, що були фактично понесені ними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10-13,81,89, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна задовольнити частково.

Зустрічні позові вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , майно у вигляді:

- вбудоване приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 51,8 кв.м.

- житловий будинок АДРЕСА_7 ;

- земельну ділянку площею 0,0390 га за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житловий будинок АДРЕСА_8 ;

- земельну ділянку площею 0,0716 га за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:014:1027.

- квартиру АДРЕСА_9 ;

- автомобіль «Volkswagen Transporter» вантажний фургон 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12 ;

- автомобіль «Mitsubishi L200» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ;

- будівельні матеріали, з яких побудована тимчасова споруда (торгівельний павільйон) для здійснення підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1

Провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, виділивши та визнавши за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_18 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на Ѕ частину на:

- вбудованого приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 51,8 кв.м.

- житлового будинку АДРЕСА_7 ;

- земельної ділянки площею 0,0390 га за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового будинку АДРЕСА_8 ;

- земельної ділянки площею 0,0716 га за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:014:1027.

- квартири АДРЕСА_9 ;

- автомобіля «Volkswagen Transporter» вантажний фургон 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12 ;

- автомобіля «Mitsubishi L200» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ;

- будівельних матеріалів, з яких побудована тимчасова споруда (торгівельний павільйон) для здійснення підприємницької діяльності за адресою : АДРЕСА_1

Провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, виділивши та визнавши за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_19 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на Ѕ частину :

- вбудованого приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 51,8 кв.м.

- житлового будинку АДРЕСА_7 ;

- земельної ділянки площею 0,0390 га за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового будинку АДРЕСА_8 ;

- земельної ділянки площею 0,0716 га за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:014:1027.

- квартири АДРЕСА_9 ;

- автомобіля «Volkswagen Transporter» вантажний фургон 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12 ;

- автомобіля «Mitsubishi L200» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ;

- будівельних матеріалів, з яких побудована тимчасова споруда (торгівельний павільйон) для здійснення підприємницької діяльності за адресою : АДРЕСА_1

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 ,- відмовити

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 , - відмовити.

Арешт, накладений ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2018 року на: нежитлове вбудоване приміщення магазину, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , площею 58,6 кв.м.; торгівельний павільйон, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_6 , площею 0,0034 га; транспортні засоби «Volkswagen Transporter» вантажний фургон 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12 , «Mіtsubishi L 200» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_17 , - зняти.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького Апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення виготовлений 22 травня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков