Справа № 365/312/20
Номер провадження: 2/365/224/20
07.10.2020 cмт. Згурівка Київської області
Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Денисенко Н.О.
судового засідання Матвієнко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
30 липня 2020 року (за інформацією про відправлення) представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 18.10.2013 відповідач звернулася до позивача із заявою з метою отримання банківських послуг. При підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови) та Тарифами Банку складає між сторонами Договір про надання банківських послуг (далі - Договір від 18.10.2013). Відповідач ознайомлена з умовами, що діяли станом на момент підписання заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну карту. Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Договору позивач в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Позивач свої зобов`язання за Договором від 18.10.2013 виконав повністю.
Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 14.08.2020 справу клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику осіб задоволено частково.
Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 07.10.2020 клопотання представника позивача про огляд веб-сайту залишено без задоволення.
У судове засідання сторони повторно не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, відповідач - за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень та відзиву на позов не подала. Представник позивача направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає повністю.
Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.
Судом встановлено, що 18.10.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем укладено кредитний договір, без номера, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов (а.с.33, 34, 35-68, 75-76 - копії анкети-заяви, Витягів із Тарифів, умов та Статуту).
При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови) та Тарифами Банку складає між сторонами Договір про надання банківських послуг.
Позивач відкрив відповідачу кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитні картки (а.с.22-30, 32 - виписка довідка).
Під документами, на які посилається позивач, зокрема Витяги з Тарифів та Умов, які визначають такі істотні умови договору як розмір відсотків, пеню, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредиту та відсотків), підписи сторін відсутні.
Позивач також не зазначив інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов Договору від 18.10.2013, крім зазначених вище, і з якими, як вважає позивач, відповідач був ознайомлений.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять, умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За правилами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частина 1 ст. 663 ЦК України вказує на те, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати своєї умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умов розроблює підприємець (в даному випадку банк).
Так як умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому, з огляду на редакцію ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
В ч. 1 ст. 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як зазначено в ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 18.10.2013 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, а також пеню за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.10.2013, посилався на заяву позичальника про приєднання до Умов, Витягу з Тарифів Банку, Витягу з Умов, які розміщені на його сайті.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов, а також, що зазначені документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом у справі, так як цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено постановою Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано банком при розгляді вказаної справи.
В цьому випадку також неможливо застосувати до зазначених правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, так як Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово ним змінювались в період - з часу виникнення спірних правовідносин 18.10.2013 до моменту звернення до суду із цим позовом, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують зазначених обставин.
Надані банком Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у цьому випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Відповідач відзив на позов не подала.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за тілом кредиту.
Такої правової позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду, яка викладена в постанові від 3 липня 2019 року у справа № 342/180/17, провадження №14-131цс19.
Доказом отримання грошових коштів, користування відповідачем кредитними коштами є Виписка по рахунку, яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, у якій відображено всі її операції із використанням кредитних коштів, зняття грошових коштів, Виписка про рух коштів на картковому рахунку, з якої вбачається, що за час дії договору, відповідач користувалася банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, знімала готівку та придбавала товари у торгівельній мережі.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору від 18.10.2013, враховуючи, що фактично отримані та використані нею кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9450,91 грн.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
При пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн (а.с.69 - платіжне доручення). Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1423,50 грн.
У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, зокрема щодо стягнення із відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом та пені, оскільки ці вимоги недоведені та не підтверджені доказами, у анкеті-заяві від 18.10.2013 відсутній обов`язок відповідача по їх сплаті позивачу, а Витяг з Умов не може вважатися складовою частиною спірного Договору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 551, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 281, 282 ЦПК України,-
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (р/р НОМЕР_1 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 18 жовтня 2013 року, без номера, у розмірі 9450 (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн 91 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 1423 (одна тисяча чотириста двадцять три) грн 50 коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Згурівським районним судом Київської області за письмовою заявою ОСОБА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», вулиця Грушевського, буд. 1Д місто Київ, 01001, адреса для листування вулиця Набережна Перемоги, буд. 50 м. Дніпро, 49094, ідентифікаційний код в .

Відповідач ОСОБА_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання або перебування АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 7 жовтня 2020 року.

Головуючий суддя Н.О. Денисенко