Справа № 580/379/19
Номер провадження 22-ц/816/83/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів: Левченко Т.А., Собини О.І.,

за участю секретаря

судового засідання Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»,

відповідачі: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу № 580/379/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року (суддя Бакланов Р.В., дата складення повного тексту рішення 01 листопада 2019 року), -

в с т а н о в и в :

06 лютого 2019 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «АВТО ПРОСТО» звернувся з позовом в якому, посилаючись на неналежне виконання відповідачами умов Угоди № 345774 від 22 січня 2011 року (далі договір), просив у солідарному порядку стягнути з ОСОБА_1 та поручителів - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 101.823,05 гривень, що виникла за договором станом на січень 2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 22 січня 2011 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 , як учасником системи, було укладено Угоду № 345774 та підписано Додатки №1 і №2 щодо придбання ОСОБА_1 автомобіля марки Chevrolet AVEO базової комплектації в рамках організованої позивачем в Україні системи надання послуг «Авто Так». Дана система полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості (автомобіль) та через механізми, встановлені угодою, забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості наданих послуг щомісячними внесками протягом декількох років.

20 червня 2011 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про зміну моделі автомобіля на Daewoo TF 690024, 2011 року випуску, отримав цей автомобіль 25 червня 2011 року і зареєстрував його на своє ім`я у Лебединському відділенні РЕР Управління ДАІ УМВС України у Сумській області. В свою чергу ОСОБА_1 зобов`язався оплатити вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120-ти щомісячних внесків.

14 червня 2011 року між ТОВ «Авто Просто», як кредитором, та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , як поручителями, було укладено нотаріально посвідчений Договір поруки (реєстровий номер 1980). Згідно з умовами цього договору поручителі зобов`язались у повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_1 усіх зобов`язань останнього, що виникли за Угодою № 345774. Договором від 20 червня 2011 року (реєстровий номер 2096) були внесені зміни до Договору поруки від 14 червня 2011 року. Зазначеними змінами дію договору поруки подовжено на строк до 31 січня 2024 року. Починаючі с вересня 2018 року ОСОБА_1 припинив сплачувати щомісячні внески. Відповідачі зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості, яку позивач просив стягнути на свою користь (т. 1, а.с. 3-7).

25 березня 2019 року ухвалою Лебединського районного суду до спільного розгляду з первісним був прийнятий зустрічний позов ОСОБА_3 і ОСОБА_2 до ТОВ «АВТО ПРОСТО». Відповідачі, посилаючись на положення статей 553-555 Цивільного кодексу (ЦК) України, частини 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», частин 1, 3 статті 203, частини 1 статті 215, статей 217, 220 ЦК України, просили суд визнати недійсними: Угоду № 345774 від 22 січня 2011 року з Додатками 1, 2; Договір поруки від 14 червня 2011 року (реєстровий номер 1980) і Договір від 20 червня 2011 року (реєстровий номер 2096) про внесення змін до Договору поруки від 14 червня 2011 року (т.1 а.с. 49-56, 85).

Вимоги зустрічного позову мотивовані тим, що договір між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 укладено з порушенням законодавства про захист прав споживачів та принципів добросовісності і справедливості. Заявники зазначили, що третій поручитель - ОСОБА_4 зі слів його родини помер, а основний боржник - ОСОБА_1 втік за кордон. Крім того, поручителям не було доведено до відома реальні умови надання фінансових послуг, на момент укладення угоди ТОВ «АВТО ПРОСТО» не мало відповідної ліцензії на це, ввело відповідачів в оману та допустило нечесну підприємницьку діяльність. На думку заявників, між товариством та ОСОБА_1 фактично був укладений договір лізингу, який не був посвідчений нотаріально.

Судом встановлено, що поручитель ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними актового запису про смерть № 24399 від 03 жовтня 2011 року. Заявлені до поручителя ОСОБА_4 позовні вимоги суд першої інстанції не розглядав і рішення з цього приводу не ухвалював (т. 1 а.с.179).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року у первісному позові відмовлено, а зустрічний задоволено. Визнано недійсними: Договір від 22 січня 2011 року № 345774 з Додатками № 1 і № 2, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО», Договір поруки від 14 червня 2011 року і Додатковий договір від 20 червня 2011 року, укладений між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 . Суд стягнув з позивача на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 5.000,00 гривень.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити, а зустрічний залишити без задоволення. За доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції про несправедливі умови договору про надання послуг є недоведеними і безпідставними. Зокрема, місцевий суд не дослідив наявність трьох складових, достатніх для висновку про несправедливі умови угоди. Також суд не звернув увагу на те, що поручителі не є стороною основного зобов`язання, а доказів завдання шкоди поручителям оскаржуваними угодами суду не надано. На думку заявника апеляційної скарги, поручителі не довели, що їх ввели в оману, а їх доводи про відсутність ліцензії на момент укладення угоди є безпідставними, оскільки товариство у момент підписання угоди по основному зобов`язанню не займалось діяльністю з надання фінансових послуг, а лише надавало послуги з придбання товарів у групах. Крім того позивач вважає помилковими висновки суду про недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення оспорюваних угод, оскільки ТОВ «АВТО ПРОСТО» не є лізинговою компанією, а спірний правочин не є договором лізингу, який потребує нотаріального посвідчення. Заявник також звертає увагу на те, що поручителі пропустили трирічний строк звернення з позовом до суду, оскільки про порушення своїх прав вони довідались або могли довідатись саме під час нотаріального посвідчення договору поруки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили оскаржуване судове рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення. Вказують на правильність висновків суду першої інстанції та наводять викладені у правових висновках Верховного Суду у різних цивільних справах позиції щодо несправедливості умов договору, недотримання сторонами договору фінансового лізингу вимог закону про його нотаріальне посвідчення, а також про відсутність у ТОВ «АВТО ПРОСТО» ліцензії на надання фінансових послуг. Звертають увагу апеляційного суду на те, що без відома поручителів автомобіль, придбаний ОСОБА_1 , неодноразово був перепроданий, у зв`язку з чим заявники у межах кримінального провадження були визнані потерпілими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача - адвокатів Римара А.В. і Нагорного А.Є., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідачів - адвоката Шунька Г.О., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Так, відмову у задоволенні первісного позову суд першої інстанції мотивував тим, що Угода № 345774 від 22 січня 2011 року та Договір поруки є недійсними, оскільки укладені з порушенням положень Закону України «Про захист прав споживачів», принципів добросовісності і справедливості, та з порушенням поручителів.

Задовольняючи вимоги зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що боржнику ОСОБА_1 та його поручителям не були доведені реальні умови надання фінансової послуги і зокрема, вартість автомобіля та сума платежів яка розраховується з вартості. Умови основного договору з додатками, якими передбачено право ТОВ «АВТО ПРОСТО» постійно, на власний розсуд змінювати його істотні умови і зокрема, визначати Поточну ціну отриманого автомобіля в залежності від зміни виробництва автомобілів чи припинення їх продажів, застосовувати аналогію цін на автомобілі по маркам, модифікаціям, комплектації, суд визнав недобросовісними, несправедливими і такими, що призвели до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін і завдали шкоди споживачеві. Суд першої інстанції констатував наявність підстав для визнання договору недійсним відповідно до статей 203, 215 ЦК України, оскільки Угода № 345774 від 22 січня 2011 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару та Додатки 1 та 2, містить явно несправедливі умови у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Також суд виходив з того, що оспорювана угода фактично є договором фінансового лізингу, відносно якого не дотримано вимог закону щодо його нотаріального посвідчення, а діяльність ТОВ «Авто Просто» на момент укладення угоди носила ознаки фінансових послуг, проте позивач не мав відповідної ліцензії на надання таких послуг.

З такими висновками суд апеляційної інстанції погодитися не може з огляду на таке.

Так судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 22 січня 2011 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 , як учасником системи, укладено Угоду № 345774 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару - автомобіля (т. 1 а.с. 8). Предметом договору було надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто Так». Угоду укладено шляхом її підписання сторонами разом з Додатками № 1 та № 2, які є невід`ємними частинами договору.

Додатком № 1 до Угоди № 345774 сторони погодили марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме: транспортний засіб автомобіль Cevrolet Aveo, вартістю 92.960 гривень (т. 1 а.с. 9). ОСОБА_1 зобов`язався сплатити винагороду за послуги, пов`язані із включенням до системи «Авто Так» та формуванням групи у сумі 3.346,56 гривень. Як учасник ОСОБА_1 зобов`язувався щомісяця сплачувати: цілий чистий внесок - 0,8333 %, внесок в оплату послуг - 0,38 % та ПДВ, плату за право на отримання автомобіля - 3 % + ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу 0,065%.

Додатком № 2 до Угоди № 345774 сторони погодили інші умови договору, а саме: щодо розрахунку та сплати повних внесків, цілих чистих або половинних чистих внесків, призначення внесків (ст. 2 Додатку); щодо авансових внесків та дострокового завершення графіку внесків (ст.3 Додатку); щодо права вибору моделі автомобіля (ст. 7 Додатку); щодо заміни, припинення випуску або припинення продажу марки та/або моделі автомобіля, зазначених в угоді (ст. 9 Додатку), та інші умови (т. 1 а.с. 10-12).

27 травня 2011 року ОСОБА_1 обрав автомобіль марки Daewoo TF690024 (т. 1 а.с.18), який 25 червня 2011 року зареєстрував за собою з отриманням Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с.19). На вказаний автомобіль Daewoo TF69Y0, державний номер НОМЕР_1 на підставі договору застави від 25 червня 2011 року накладено обтяження у виді заборони відчуження строком до 08 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 186).

Згідно з розрахунком станом на січень 2019 року ОСОБА_1 сплатив за договором 169.101,24 гривень, заборгованість складає 101.823,05 гривень, останній платіж внесено 13 серпня 2018 року (т.1 а.с. 15-17)

14 червня 2011 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 був укладений Договір поруки, за умовами якого поручителі зобов`язались солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 в повному обсязі зобов`язань, що виникають з Угоди № 345774, а в разі їх невиконання - відповідати перед ТОВ «АВТО ПРОСТО» як солідарні боржники. Договором поруки, зокрема передбачено, що розмір забезпечених порукою вимог Кредитора до Боржника дорівнює сумі всіх Повних внесків та інших передбачених Угодою платежів, що підлягають сплаті Боржником. На момент підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складав 96.868,12 гривень (т. 1, а.с. 13).

20 червня 2011 року у Договір поруки від 14 червня 2011 року були внесені зміни, а саме: строк дії цього договору продовжено до 31 січня 2024 року (т. 1, а.с. 14).

Автомобіль Daewoo TF69Y0, державний номер НОМЕР_1 на підставі договору застави від 25 червня 2011 року має обтяження у виді заборони його відчужувати строком до 08 серпня 2021 року (т. 1 а.с.186).

17 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000352 внесені відомості по частині 1 статті 388 КК України на підставі матеріалів правоохоронних органів про виявлення фактів вчинення кримінальних правопорушень, щодо продажу ОСОБА_1 автомобіля, який знаходиться у Державному реєстрі обтяжень, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000352 (а.с.221).

Постановами старшого слідчого СВ Лебединського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області від 27 вересня 2019 року (а.с. 222,223) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано потерпілими у Кримінальному провадженні №0000352.

Правовідносини сторін врегульовано нормами цивільного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 901 ЦК України, з а договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріалами справи з достатньою повнотою встановлено, що укладений між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та відповідачем ОСОБА_1 договір складається з основного тексту Угоди, Додатку № 1 (анкети учасника), Додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК). Всі додатки підписані сторонами і є невід`ємними частинами Угоди. Сама Угода та Додаток № 2 до неї, містять детальне і зрозуміле описання послуг, що надаються ТОВ «Авто Просто».

Статтею 10 Угоди № 345774 визначено, що підписання Угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї. що засвідчує своїм підписом.

За таких обставин стверджувати, що відповідач ОСОБА_1 не отримав повну і достовірну інформацію про послуги ТОВ «АВТО ПРОСТО» і про порядок їх надання, або був введений в оману, не можна.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частини 1 статті 227 ЦК України, п равочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Стаття 18 Закону України 1023-12 «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Відповідно до частини другої статті 18 ЗУ 1023-12, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Предметом укладеної 22 січня 2011року Угоди є надання послуг, спрямованих на придбання автомобілю, а не продаж самого автомобіля. За Угодою про надання послуг за системою «Авто Так» послуги почали надаватися з моменту підписання Угоди за визначеними в Додатку № 1 до Угоди цінами у відсотках від взаємно обраного критерію - ціни автомобіля, що діє в місяці сплати. Такий спосіб визначення ціни погоджений між учасником та ТОВ "АВТО ПРОСТО" шляхом підписання Угоди. Механізм визначення ціни автомобіля детально викладений в Правилах функціонування системи придбання в групах « Авто Так» (Додаток № 2 до Угоди).

Розмір оплати послуг (адміністративні витрати) встановлений у відсотках, а не в твердій сумі. Позивачем та відповідачем ОСОБА_1 в статті 2 Додатку № 2 до Угоди погоджено, що розмір кожного повного щомісячного внеску (у тому числі адміністративних витрат) визначатиметься у відсотках до встановленої щомісячно Виробником чи Імпортером актуальної ціни автомобіля. Також відповідно до термінології, поточна ціна автомобіля - ціна Автомобіля, яка встановлюється Виробником та/або Імпортером та/або Дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою.

Угодою не передбачено можливості зміни ціни послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО», оскільки ціна послуг погоджена між учасниками у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгоджений відсоток від поточної ціни Автомобіля на весь період дії Угоди між сторонами, а саме: щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 % від Поточної ціни Автомобіля.

Відповідно до правовідносин, які виникли між сторонами, ОСОБА_1 отримав у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості, отже, за кошти, сплачені іншими учасниками системи, які ще не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це. Оскільки такі автомобілі можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше, визначення щомісячних внесків та інших платежів у відповідності до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 285/1777/17, провадження № 61-39721св18 та постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 357/13841/16-ц, провадження № 61-30638св18.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що Угода № 345774 укладена з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», принципів добросовісності і справедливості є помилковими. Підстави для визнання зазначеної угоди недійсною за такими доводами зустрічного позову відсутні.

Як зазначалося вище, Угода № 345774 за своєю правовою природою є договором з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, а не договором фінансового лізингу. Договори, предметом яких є надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, не підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Суд першої інстанції помилково застосував до правовідносин сторін положення Закону України «Про фінансовий лізинг», а тому неправильно посилався на правові позиції Верховного суду України щодо таких правовідносин. Визнання Угоди № 345774 недійсною з передбачених статтею 220 ЦК України підстав, як про це зазначив місцевий суд у своєму рішенні , вищенаведеним вимогам матеріального закону не відповідає, а тому є неправильним.

Твердження суду про те, що ТОВ «АВТО-ПРОСТО» на момент укладення договору з ОСОБА_1 законодавчо зобов`язувалося мати ліцензію, є необґрунтованими і такими, що не відповідають висновкам Верховного Суду України, які зазначені у постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13. Визнання Угоди № 345774 недійсною з передбачених статтею 227 ЦК України підстав, як про це зазначив місцевий суд у своєму рішенні, обставинам справи і вимогам закону не відповідає.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору.

Отже, правове значення має, чи відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя під час виконання боржником основного зобов`язання.

Згідно з Додатком № 2 до угоди № 345774, який є невід`ємною її частиною, поточна ціна автомобіля - це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.

Відповідно до пункту 2.1 додатку № 2 поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється «Авто Просто» виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором. Згідно з пунктом 3. 2 додатку № 2 розмір авансових внесків розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати.

Пунктом 2.5 договору поруки сторони погодили, що протягом дії Договору у випадках зміни умов Угоди, якщо можливість цих змін прямо передбачена угодою, у випадках зміни розміру зобов`язань, забезпечених порукою та/або зміни строків виконання зобов`язань, якщо такі зміни здійснюються на підставах, передбачених основним зобов`язанням, відповідні зміни вносяться лише до угоди, і не потребують внесення змін до цього договору. На внесення передбачених цим пунктом змін співпоручителі надають згоду під час підписання цього договору (т.1 а.с. 13) .

Зазначена умова договору поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які є вільними у визначенні змісту зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Зміни поточної вартості автомобіля передбачені умовами угоди і обумовлені зміною вартості автомобіля протягом дії угоди, а тому вони не призвели до зміни обсягу відповідальності поручителів і припинення поруки, оскільки поручителі, підписавши договір поруки, на такі зміни надали свою згоду.

Такий правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 591/3876/16-ц (провадження № 61-1160свп17).

Таким чином, доводи зустрічного позову про те, що відбулась зміна основного зобов`язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності є безпідставними, оскільки з підписанням договору поруки було надано згоду на такі зміни. Звернувшись з позовом 06 лютого 2019 року шестимісячний строк для звернення до поручителів ТОВ «Авто Просто» не порушило.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення ( пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права ( частина 1 статті 376 ЦПК України).

Отже, через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, рішення Лебединського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Первісний позов ТОВ «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а у задоволенні вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_2 про визнання недійсними Угоди № 345774 від 22 січня 2011 року, Договору поруки від 14 червня 2011 року (реєстровий номер 1980), Договору від 20 червня 2011 року (реєстровий номер 2096) про внесення змін до Договору поруки від 14 червня 2011 року необхідно відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами необхідно здійснити наступним чином. В суді першої інстанції позивачем сплачено 1.921,00 гривні судового збору, а в суді апеляційної інстанції - 5186,70 гривень. З урахуванням повного задоволення заявлених позивачем вимог з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» підлягають стягненню вищевказані судові витрати в загальному розмірі 7.107,70 гривень по 2.369, 23 гривень 23 копійки з кожного з відповідачів.

Керуючись статтями 367,374, 376, 382,383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» задовольнити. Скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2019 року і ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) і ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) у солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» () заборгованість за Угодою № 345774 від 22 січня 2011 року у розмірі 101.823 (сто одна тисяча вісімсот двадцять три) гривні 05 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання недійсними Угоди № 345774 від 22 січня 2011 року, Договору поруки від 14 червня 2011 року (реєстровий номер 1980), Договору від 20 червня 2011 року (реєстровий номер 2096) про внесення змін до Договору поруки від 14 червня 2011 року - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» понесені позивачем судові витрати в загальному розмірі 7.107 (сім тисяч сто сім) гривень 70 копійок по 2.369 (дві тисячі триста шістдесят дев`ять) гривень 23 копійки з кожного з відповідачів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 24 березня 2020 року

Головуючий І.В. Орлов

Судді: Т.А. Левченко

О.І.Собина