З а о ч н е р і ш е н н я
26 травня 2020 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого - одноособово судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі - Славич Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 - дідуся позивача відкрилась спадщина у вигляді спадкового майна, а саме частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . За життя померлий склав заповіт, згідно якого належні йому 57/200 часток житлового будинку АДРЕСА_2 він заповів позивачу. Однак, звернувшись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з невідповідністю часток у праві власності з правовстановлюючими документами реєстрації часток в бюро технічної інвентаризації та відсутністю нового правовстановлюючого документа на перераховані частки у користуванні житловим будинком. Тому позивач вимушений звертатись до суду за захистом своїх прав та інтересів та просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на 17/50 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте адвокат Попов В.Б., який діє в його інтересах надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує,просить їх задовольнити.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, судові повістки повернуті з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, судові повістки повернуті з відміткою «адресат відсутній», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи, витребувані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №578.
За життя спадкодавець ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого належні йому 43/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 він заповів відповідачу ОСОБА_3 , належні йому 57/200 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 він заповів позивачу ОСОБА_1 .
Однак згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №143382605 від 31.10.2018 року померлому ОСОБА_4 належало 17 /50 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 01.12.1988 року та 17/50 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.12.1989 року. Окрім того, згідно даного витягу відповідачці ОСОБА_2 належить 8/25 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.12.1989 року.
Згідно відповіді КП «Білгород-Дністровське БТІ» №577 від 11.04.2014 року власниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року були:
-17/25 частки ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 01.12.1988 року, свідоцтва про право на спадщину від 20.12.1989 року, договору від 18.03.1992 року;
-8/25 частки ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 20.12.1989 року, договору від 18.03.1992 року.
Згідно реєстраційного посвідчення №30/34, виданого Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації, померлому ОСОБА_4 належало 57 /200 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно договору дарування від 01.12.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за №2-1755, ОСОБА_4 належало 43 / 100 зазначеного вище домоволодіння.
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.1989 року, померлому ОСОБА_4 та ОСОБА_2 належало 57 / 100 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору про встановлення порядку користування житловим будинком від 18.03.1992 року в користування ОСОБА_4 перейшло 17/25 частки зазначеного домоволодіння, а в користування відповідачки ОСОБА_2 - 8/25 частки зазначеного домоволодіння. Даний договір був зареєстрований в КП «Білгород-Дністровське БТІ», однак він не є правовстановлюючим документом та нового правовстановлюючого документу спадкодавець ОСОБА_4 за життя не отримав.
Згідно копії Спадкової справи №09/2014 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 , з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_3 -15.05.2018 року.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.
Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до частини 1статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно частини 1статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною 1статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Приписами чатини 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів що передбачено частиною 1 статті 89 ЦПК України.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні .
Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках, оскільки зазначена частка спадкового майна в складеному спадкодавцем заповіті та в правовстановлюючих документах щодо належного померлому майна не співпадають та є різними, а правовстановлюючих документів відповідно до часток домоволодіння, зазначеного у заповіті спадкодавець за життя не отримав, у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом слід відмовити, так як відповідно до вимог ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1233 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 128, 223, 247, 263 280-283 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом - відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя