ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/678/20 Справа № 215/3692/17 Суддя у 1-й інстанції - Науменко Я. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИЛА:

КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" у серпні 2017 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії /а.с. 3-5/, в подальшому позивач заявою від 06.09.2017 р. збільшив свої вимоги (а.с. 20).

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач, будучи споживачем комунальних послуг, не здійснює оплату за спожиті послуги з централізованого опалення. 17.01.2017 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу було винесено судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_1 була стягнута заборгованість за комунальні послуги в сумі 28 315 грн. 88 коп. та судовий збір в розмірі 689 грн.. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 20.03.2017 року скасовано судовий наказ за заявою відповідача. За таких обставин позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 40 199,66 грн. за період з 01.04.2011 року по 01.07.2017 року та судовий збір у розмірі 1 600 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» 40 199 гривень 66 коп. - заборгованості за постачання теплової енергії за період із 01.04.2011 р. по 01.07.2017 р., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 гривень /а.с. 33-34/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу (а.с. 188), яку в подальшому уточнила (а.с.199-200), в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у їх задоволенні, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

КП теплових мереж "Криворіжтепломережа" своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України скористалось та подало відзив на апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 скористалась своїм правом на подання відповіді на відзив.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано суду достатньо належних доказів, які підтверджують, що відповідач отримала та користується послугами з теплопостачання та зобов`язана оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до положень Статуту, затвердженого наказом управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради №348 від 31.10.2017 р. здійснює діяльність з транспортування, постачання та реалізації теплової енергії, а також надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам (а.с. 54-60).

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 08.09.2017 р. (а.с. 18).

Відповідач не оплачує надані позивачем послуги з централізованого опалення, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 28 315 грн. 88 коп. за період із 01.04.2011 р. по 01.04.2016 р., про що свідчить розрахунок (а.с. 6).

17.01.2017 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу було винесено судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_1 була стягнута заборгованість за комунальні послуги в сумі 28 315 грн. 88 коп. та судовий збір в розмірі 689 грн. (а.с. 13).

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 20.03.2017 року за заявою відповідача скасовано вищезазначений судовий наказ (а.с. 7, 16).

Заборгованість відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення за період із 01.04.2011 р. по 01.07.2017 р. складає 40 199 грн. 66 коп., про що свідчить розрахунок (а.с. 21).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , яка проживає та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , є споживачем послуг з централізованого теплопостачання, які надає позивач КПТМ «Криворіжтепломережа».

Відповідно до наданих суду актів у зв`язку з початком опалювального сезону, до будинку АДРЕСА_4 було подано централізоване опалення, яке по закінченню опалювального сезону, було припинене (а.с. 61-71).

Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила №630).

Матеріалами справи і судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, надає населенню м. Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за місцем проживання відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 08.09.2017 р. (а.с. 18).

Відповідно до п.п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 - споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води і таке відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 р. № 4, не передбачена можливість відключення: від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води окремої квартири у багатоквартирному будинку, а відключення окремого багатоквартирного будинку за заявою власника (власників) будинку вирішується постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевою самоврядування або місцевим органом виконавчої влади відповідно до розділу 2 вищезазначеного Порядку.

Актами поданими відповідачем (а.с. 41, 43-44) встановлено, що квартири АДРЕСА_1 відключені від мереж централізованого опалення, вказані акти мають довільну форму, й підписані мешканцями інших квартир будинку АДРЕСА_1 (а.с. 41), мешканцями інших квартир будинку АДРЕСА_1 та представниками КЖП-14 (а.с. 43), контролером КПТС та абонентом ОСОБА_1 (а.с. 44). Акти на затвердження до комісії не подавались.

Судом встановлено, що спірні відносини виникли у зв`язку із виконанням послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до нього мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення та Правила надання населенню послуг централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення.

З розрахунку, наданого позивачем (а.с. 6), підтверджений факт наявності заборгованості відповідача, яка з 01.10.2011 року по 01.04.2016 року складає 28 315 грн. 88 коп. за централізоване опалення.

17.01.2017 року Тернівським районним судом міста Кривого Рогу було винесено судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_1 була стягнута заборгованість за комунальні послуги в сумі 28 315 грн. 88 коп. та судовий збір в розмірі 689 грн. (а.с. 13).

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 20.03.2017 року за заявою відповідача скасовано вищезазначений судовий наказ (а.с. 7, 16).

З розрахунку, наданого позивачем (а.с. 21), підтверджений факт наявності заборгованості відповідача, яка з 01.10.2011 року по 01.07.2017 року складає 40 199 грн. 66 коп. за централізоване опалення.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що відповідач самовільно, без законних на те підстав відключила свою квартиру від мереж централізованого опалення, а оскільки КПТМ «Криворіжтепломережа» фактично надавав послугу з теплопостачання у будинок, де знаходиться квартира відповідача, а відповідач не оплачувала дану послугу, виникла заборгованість, яка і підлягає стягненню.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується із висновком суду і не може погодитись із доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.

Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання послуг з постачання тепла.

Разом з тим, суд, дослідивши Акти про відключення (а.с. 41, 43-44), встановив, що квартира відповідача відключена від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, вказаний акт має довільну форму, й підписані мешканцями будинку, представниками КЖП-14, контролером КПТС та абонентом ОСОБА_1 , та на затвердження до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, не подавався, тому ці акти не є належними та допустимими доказами відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та ненадання споживачам послуг з постачання тепла.

Отже суд перевірив та встановив, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про відключення її квартири від мережі теплопостачання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідачів свідчить про виконання послуг КПТМ «Криворіжтепломережа».

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15 та у постанові Верховного суду у справі № 226/1437/16-ц від 19 серпня 2019 року.

Отже, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа».

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що заявник була позбавлена можливості прийняти участь у судовому засіданні та захистити свої права, колегією суддів не береться до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд не врахував заперечення позивача з приводу неотримання наданих позивачем послуг з опалювання за період визначений у позові; не спростовують факт надання позивачем послуг з теплопостачання.

Отже, доводи апеляційної скарги про неправомірне нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання через фактичне невикористання позивачами цих послуг у зв`язку з відсутністю приборів опалення у квартирі не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не дотрималась порядку відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Що стосується посилання відповідача в апеляційній скарзі на стягнення боргу судом поза межами строків позовної давності, колегія суддів вважає доводи такими, що не підлягають задоволенню, оскільки клопотання про застосування строків позовної давності відповідачем не заявлялось.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову особою, право якої порушене, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Згідно правового висновку, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18), якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

З наведеного слідує, що відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у суді апеляційної інстанції лише у випадку його неналежного повідомлення судом першої інстанції про час і місце розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Водночас, як видно ухвалу суду від 23 листопада 2017 року про відкриття провадження у справі відповідач отримав особисто 01 грудня 2017 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомлення (а.с. 37). В ухвалі суд першої інстанції роз`яснив відповідачу право подати заперечення на позов з визначенням строку на подання таких заперечень (а.с. 35).

Справа слухалась на протязі тривалого часу.

Відповідач правом на подання заперечень (відзиву) на позов та письмові пояснення позивача скористалась (а.с. 105, 110-112), однак, у даних відзивах не посилалась на пропуск позивачем строку позовної давності та не заявляла клопотання про застосування даного строку судом. Таким чином, відповідач правом на подання заяви про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності не скористалась.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, відповідач обмежилась лише посиланням на необхідність застосування строку позовної давності, не наводячи при цьому причин та доказів неможливості неподання такої заяви до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скарги не спростовують висновки суду першої, а зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди скаржника з ухваленим у справі судовим рішенням.

При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров