КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/799/20
Провадження № 2-з/534/19/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Морозова В.Ю. з участю секретаря судового засідання Ворошило І.О., заявника ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Горішні Плавні Полтавської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділення частки спадщини в натурі, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , вчиняти дії на проведення ремонтних робіт, реконструкції, перепланування, здавання в оренду, піднайм, укладення договорів застави або інших способів проведення третім особам у платне або безоплатне користування об`єктом розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримали повністю та просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення заявника, її представника, суд, вивчивши матеріали судової справи, здійснивши оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів дійшов до наступних висновків.

За доводами заявника, її представника, Полтавським апеляційним судом 24.09.2020 ухвалено постанову у справі № 534/799/20 (номер провадження 22-ц/814/185/20), якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі.

Вище вказана постанова суду набрала законної сили згідно з ч. 1 ст. 384 ЦПК України з дня її ухвалення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частина 1 статті 384 ЦПК передбачає, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

У випадку задоволення судом заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, яку розглянуто 30.09.2020 і яка може бути такою, що є з однаковими підставами і вимогами, як та, у задоволенні якої апеляційним судом відмовлено, то судом першої інстанції буде порушено вимоги ст. 129-1 Конституції України та ч. 1 ст. 384 ЦПК України.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України ні заявник, ні її представник не довели належними, допустимими, достатніми доказами, що заява про забезпечення позову, яку розглянуто судом 30.09.2020 не є такою, що містить однакові вимоги та підстави, як та, що розглянута Полтавським апеляційним судом 24.09.2020 у цій справі.

Заява про забезпечення позову, яку 30.09.2020 розглянуто судом, з урахуванням викладеного, є передчасною.

Суд зазначає про вимоги закону щодо письмових доказів.

Так, сттею 95 ЦПК України передбачено:

1. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

2. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

3. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

4. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

5. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

6. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

7. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.

8. Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ні заявником, ні її представником суду з метою підтвердження обставин справи, підстав своїх вимог, на які указані учасники процесу посилаються, не надано письмових доказів належним чином засвідчених копіях, витягів з документів, які надаються як письмові докази, у електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

У контексті справи суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях указує, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.

У сукупності та взаємозв`язку досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі не обгрунтована належними, допустимими, достатніми доказами.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 149-154,260,353 Цивільного процесуального Кодексу України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільно процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя В.Ю. Морозов

Повний текст ухвали складено 05.10.2020.