Ухвала

13 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 644/6351/17

провадження № 61-10572св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Азадалієва Яна Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушева Ольга Олександрівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коссе Людмила Миколаївна, про визнання договорів позики та договору іпотеки припиненими, договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним та таким, що не підлягає виконанню, скасування державних реєстрацій прав власності, витребування майна із чужого володіння, за касаційними скаргами ОСОБА_3 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4

на постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Бурлаки І. В., Котелевець А. В., Яцини В. Б., від 23 червня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Азадалієва Я. М., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушева О. О., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коссе Л. М., в якому,

з урахуванням уточнень, просив: визнати договір позики від 27 березня

2017 року, укладений в простій письмовій формі між позивачем й відповідачем ОСОБА_2 , припиненим у зв`язку з його виконанням на підставі повернення валютних цінностей у вигляді та в натурі у розмірі

2 060 доларів США; визнати договір іпотеки, укладений між сторонами

13 квітня 2017 року, припиненим у зв`язку з повним та належним виконанням боргового зобов`язання; визнати договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 31 травня 2017 року недійсним та таким, що не підлягає виконанню; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 31 травня 2017 року; скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на вищевказану квартиру; витребувати з володіння ОСОБА_3 на користь позивача квартиру

АДРЕСА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 червня

2018 року скасовано.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано договір позики від 13 квітня 2017 року та договір іпотеки

від 13 квітня 2017 року, укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , припиненими.

Визнано договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 31 травня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , недійсним

та таким, що не підлягає виконанню.

Витребувано з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 23 червня

2020 року в частині задоволення позову і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині, посилаючись на те, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Також заявник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України) та порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок неналежного дослідження судом зібраних у справі доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 23 червня 2020 року у задоволеній частині позову щодо витребування з її володіння на користь ОСОБА_2 спірної квартири та розподілу судових витрат і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Також заявник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1,3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Азадалієва Яна Миколаївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушева Ольга Олександрівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Коссе Людмила Миколаївна, про визнання договорів позики та договору іпотеки припиненими, договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним та таким, що не підлягає виконанню, скасування державних реєстрацій прав власності, витребування майна із чужого володіння, за касаційними скаргами ОСОБА_3 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на постанову Харківського апеляційного суду від 23 червня 2020 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович