Справа № 155/630/20 Головуючий у 1 інстанції: Адамчук Г. М.
Провадження № 22-ц/802/960/20 Категорія: 68 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Покликалась на те, що на підставі рішення Горохівського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року, яке набрало законної сили 10 серпня 2012 року, з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім того, ОСОБА_1 зазначала, що з часу ухвалення вказаного рішення суду про стягнення аліментів, її матеріальне становище погіршилося, а витрати на дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні, значно зросли, а тому потребує збільшення розміру аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей.

Ураховуючи наведене, а саме погіршення свого матеріального становища, позивач ОСОБА_1 просила суд збільшити розмір аліментів у твердій грошовій сумі до 1 500 грн на кожну дитину щомісячно, які стягуються з відповідача ОСОБА_2 на її користь за рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року у розмірі по 300 грн на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалено збільшити визначений рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на кожну дитину у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року дану справу повернуто до Горохівського районного суду Волинської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Додатковим рішення Горохівського районного суду Волинської області від 23 вересня 2020 року ухвалено збільшити визначений рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 1 100 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення кожною із дитиною повноліття.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просив оскаржуване рішення суду скасувати як таке, що ухвалене судом з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Горохівського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року, не відповідають обставинам справи, оскільки місцевим судом не враховано його стану здоров`я як платника аліментів, а саме, що він є інвалідом 2 групи і отримує пенсію у розмірі 2 100 грн. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив частково позов.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подавала.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які позивач ОСОБА_1 просила стягувати з відповідача ОСОБА_2 є завищеним та необґрунтованим, що може поставити його у скрутне матеріальне становище та призвести в подальшому до невиконання судового рішення, а тому дійшов висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року, згідно з матеріальними потребами дітей та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача, підлягає збільшенню до 1100 грн на кожну дитину щомісячно.

Такий висновок суду є правильний.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Горохівського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року, яке набрало законної сили 10 серпня 2012 року, з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн щомісячно, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.3).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 необхідність збільшення розміру аліментів з 300 грн до 1 500 грн на кожну дитину обґрунтовувала тим, що її матеріальне становище погіршилося, а витрати на дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні, значно зросли.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на наведене, визначений раніше рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 31 липня 2012 року щомісячний розмір аліментів в 300 грн на кожну дитину, які стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі, явно недостатній для всебічного та гармонійного розвитку дітей.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану батьків дитини, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивач ОСОБА_1 у відповідності до ст. 81 ЦПК України, під час розгляду справи в суді першої інстанції, довела та надала належні і допустимі докази на підтвердження тієї обставини, що її матеріальний стан погіршився, а тому задовольняючи частково позов та визначаючи щомісячний розмір аліментів на кожну дитину в 1 100 грн, суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача немає на утриманні інших осіб.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що ухвалене судом рішення є незаконним і воно підлягає скасуванню, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що він не може сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі, оскільки розмір його пенсії становить 2 100 грн на місяць, а тому сплативши аліменти на утримання дітей він залишиться без засобів до існування, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, так як на підтвердження цієї обставини відповідач не надав жодних доказів.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір аліментів, визначений судом становить менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29 липня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: