Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/336/20
Провадження № 2-о/376/15/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Клочка В.М.,

при секретарі - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сквирський районний відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

Заявник просить суд встановити факт, що він на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року проживав в Україні та не був громадянином інших держав, посилаючись на те, що він, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Малі Єрчики Сквирського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 14.07.1961 року виконавчим комітетом Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області.

Згідно свідоцтва про восьмирічну освіту серії НОМЕР_2 від 12.06.1976 року закінчив Малоєрчиківську восьмирічну школу села Малі Єрчики Сквирського району Київської області УРСР.

З 1976 року по 1978 рік навчався в училищі та здобув професію столяра, що підтверджується атестатом НОМЕР_5 про професійно-технічну освіту від 14.07.1978 року.

У 1979 році закінчив повний курс Сквирської середньої заочної загальноосвітньої школи, що підтверджується атестатом про середню освіту, виданим 25.06.1979 року.

31 січні 1976 року заявник отримав паспорт громадянина СРСР, серії НОМЕР_3 (форма №1 від 22.06.1986 року), який у 2000 році втратив.

Звернувшись до Сквирського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області з приводу отримання паспорта громадянина України, листом від 05.02.2020 року №202-20 йому було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України, згідно постанови КМУ № 302 від 25.03.2015 (в редакції постанови КМУ від 26.10.2016 р. №745).

В зв`язку з відсутності прописки ОСОБА_1 в Україні станом на 13.11.1991 року він звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - його постійного проживання на території України на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Просив врахувати, як доказ встановлення факту, трудову книжку серії НОМЕР_4 від 25.08.1978 року; довідки Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області №202 від 20.12.2019 року та №56 від 20.03.2020 року.

Заявник зазначив, що встановлення вказаного факту його постійного проживання на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення - для отримання паспорта громадянина України.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, заяву ОСОБА_1 підтримує повністю.

Заінтересована особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи в їхній відсутності, заяву визнають у повному обсязі.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Малі Єрчики Сквирського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 14.07.1961 року виконавчим комітетом Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області.

Згідно свідоцтва про восьмирічну освіту серії НОМЕР_2 від 12.06.1976 року закінчив Малоєрчиківську восьмирічну школу села Малі Єрчики Сквирського району Київської області УРСР.

З 1976 року по 1978 рік навчався в училищі та здобув професію столяра, що підтверджується атестатом НОМЕР_5 про професійно-технічну освіту від 14.07.1978 року.

У 1979 році закінчив повний курс Сквирської середньої заочної загальноосвітньої школи, що підтверджується атестатом про середню освіту, виданим 25.06.1979 року.

31 січні 1976 року заявник отримав паспорт громадянина СРСР, серії НОМЕР_3 (форма №1 від 22.06.1986 року), який у 2000 році втратив.

Листом Сквирського районного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській областівід 05.02.2020 року №202-20, ОСОБА_1 відмовлено в оформленні паспорта громадянина України, згідно постанови КМУ № 302 від 25.03.2015 (в редакції постанови КМУ від 26.10.2016 р. №745).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

Відповідно до п. 9 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України за станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає до відповідної комісії зокрема судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Судом встановлено, що факт постійного проживання заявника на території України на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) підтверджується наступними доказами: трудовою книжкою серії НОМЕР_4 від 25.08.1978 року; довідками Малоєрчиківської сільської ради Сквирського району Київської області №202 від 20.12.2019 року та №56 від 20.03.2020 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) дійсно постійно проживав на території України в АДРЕСА_1 , а тому наявні підстави для задоволення заяви в порядку, передбаченому ст.ст. 315-319 ЦПК України.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих заявником доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що заявник з моменту народження та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України», тобто станом на 13 листопада 1991 року, безперервно проживав на території України та не був громадянином інших держав.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 258, 259, 265, 273, 354-355 ЦПК України суд, -

ухвалив :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України», тобто станом на 13 листопада 1991 року, безперервно проживав на території України та не був громадянином інших держав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Клочко