Справа №265/5547/17
Провадження №2/265/75/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Булгакової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», третя особа ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою,

за участю представника ТОВ «ФК «Інвест Хаус» Хмирова Є.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Рєзнік В.В.

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2017 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 01.06.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі банк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 5А/07-05 (надалі за текстом - Кредитний договір) та останній отримав кредит у розмірі 10 914,85 доларів США у тимчасове користування до 01.06.2013 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності (13% річних).

В подальшому 14 листопада 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 5А/07-05 від 01.06.2007 року, відповідно до якого за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 17,5% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5А/07-05 від 01.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 01.06.2007 року було укладено Договір поруки.

Відповідно до п.1.1. Договору поруки поручитель солідарно відповідає перед Кредитодавцем за виконання Позичальником зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором № 5А/07-05 від 01.06.2007 року, який було укладено між Банком і Позичальником та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно із п. 2.5.1. Договору Позичальник зобов`язується щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій Поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового погашення частини Кредиту, процентів та інших виплат, відповідно до умов цього договору.

Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобов`язання за Договором в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_1 від виконання зобов`язань ухиляється.

15 листопада 2010 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя ухвалено рішення по цивільні справі № 2-394/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі банк» заборгованості за Кредитним договором № 5А/07-05 від 01.06.2007 року в розмірі 78839,51 гривень, з яких кредит - 6481,24 доларів США, відсотки 2767,75 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту 4755,10 гривень. Незважаючи на рішення суду, зобов`язання за кредитним договором до цього часу не виконано.

Станом на 10.04.2017 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 442901,20 гривень, яка складається з кредиту - 6481,24 доларів США, відсотки 9716,97 доларів США, штраф - 5970,76 гривень. Різниця нестягнутої суми заборгованості складає 193418,98 гривень.

Вважає, що виходячи із системного аналізу ст..ст.525,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання ї не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Посилаючись на ст.ст.509, 525-526, 530, 541, 599-601, 604-609, 625,1048-1050 і 1054 ЦК України просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 5А/07-05 від 01.06.2007 року в розмірі 193418,98 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. В обґрунтування відзиву посилається на те, що раніше Банк звертався до нього та до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Він звернувся до суду з зустрічним позовом про визнання договору поруки недійсною. Банк залишив свої позовні вимоги до нього без розгляду. Обґрунтування зустрічних позовних вимог став факт, що на момент укладення Договору поруки №б/н від 01.06.2007 року банківська установа не мала ліцензії на здійснення валютних операцій, а отримала її тільки у 2010 році. Також додатковими підставами для припинення договору поруки є факт того, що після укладення кредитного договору до нього вносилися зміни, зокрема збільшення процентної ставки за користування кредитом з 13% річних на 17,5% річних згідно додаткової угоди до Кредитного договору № 2 від 14.11.2008 року. Крім того, у відповідності до п.2 цієї додаткової угоди сторони за кредитним договором домовились про необхідність внесення змін до договору поруки та застави, що були укладені в рамках забезпечення виконання умов Кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 559 припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України поруки припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред`явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Також зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності. Починаючи з 25.04.2013 року (дата останнього платежу, повернення заборгованості) Банк фактично знав про своє порушено право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту починається перебіг позовної давності, а звернувся до суду у серпні 2017 року. Просив суд застосувати позовну давність до позовних вимог, у задоволені позову відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Рєзнік В.В. також подав до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «ВіЕйБіБанк», третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою, який в подальшому уточнив, визначив відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», який є правонаступником первісного відповідача за договором, виключивши Товариство із кола третіх осіб. Зміст зустрічного позову аналогічне із змістом відзиву на позов. Просив суд задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав до суду відзив на зустрічний позов, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог, і вважає його такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву посилається на те, що Орджонікідзевським районним судом в рамках рішення у цивільній справі № 2-394/10 Договір поруки, укладений між позивачем та ОСОБА_2 не визнавався припиненим чи недійсним, а відмова від позовних вимог в частині стягнення заборгованості не тягне за собою таких наслідків. ОСОБА_2 , укладаючи Договір поруки мав довідатися про порушення свого права в день його укладання - 01.06.2007 року. Зустрічну позовну заяву про визнання договору поруки недійсним ОСОБА_2 пред`являв до суду у 2010 році, тобто з моменту порушення права до пред`явлення їм позовної заяви повторно про захист даного права пройшло близько 8 років. Вважає, що строк позовної давності для захисту права ОСОБА_2 сплив. Просив суд застосувати позовну давність до зустрічного позову, відмовити у задоволенні зустрічного позову.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», будучи в статусі третьої особи за зустрічним позовом, надали до суду письмові пояснення в яких зазначили, що договором поруки врегульовано питання щодо внесення змін у кредитний договір та договір овердрафту і їх пролонгації, обставини, що з нього виникають, розповсюджуються на поручителя. Під час укладання договору поруки, поручителем було надано згоду на зміни, що могли відбутися внаслідок збільшення відсоткової ставки за основним зобов`язанням. Твердження позивача за зустрічним позовом про те, що до нього не пред`являлась вимога протягом одного року від дня настання строку виконання зобов`язання суперечить іншому твердженню позивача, зокрема тому, що до нього банком було подано позов до суду, у позовних вимогах ставилось питання про стягнення з поручителя суми заборгованості. Якщо позовні вимоги пред`являлись, це означає,що договір не може бути припиненим. Просив застосувати до зустрічного позову позовну давність, оскільки відповідачем стверджено, що у 2010 році розглядався позов до нього. З 2009-2010 року строк позовної для визнання припиненим договору поруки минув. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» Хмиров Є.О. надав суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Відповідач та третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_1 , який неодноразово повідомлявся належним чином про день та час слухання справи до суду не з`явився, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України» вирішив справу без його участі на підставі наявних у справі даних.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні не з`явився, його інтереси представляв адвокат Рєзнік В.В., який надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі Просив позовні вимоги залишити без задоволення, зустрічну заяву задовольнити.

Також представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Рєзнік В.В. надав суду письмові пояснення, яких зазначив, що 15.11.2010 року рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя по справі №2-394/10 було винесено рішення про задоволення вимог Позивача та стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за Кредитним договором №5А/07-05 від 01.06.2007 року у розмірі 9 248,99 доларів США та сплату за пропуск платежів в сумі 4 755,10 грн., а всього в еквіваленті на національну валюту 78 839,51 грн. Дане рішення є чинним та таким, що набрало законної сили 25.11.2010 року.

Таким рішенням суду Позивач реалізував своє право на стягнення всієї суми заборгованості за Кредитним договором, що узгоджується з п. 3.2.4. Кредитного договору.

Такими діями Позивач змінив строк виконання зобов`язання, про що є відповідна судова практика, така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України: від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188 цс16; від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1174 цс16; від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2875 цс15; від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249 цс15; у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 61-4897 св 18 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися всіма судами загальної юрисдикції.

Враховуючи ту обставину, що починаючи з 25.04.2013 року (дата останнього платежу за кредитом) Банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто, починаючи з 25.04.2013 року по сьогоднішній день трирічний строк позовної давності, щодо Кредитного договору та стягнення неустойки за вказаним договором сплив. Банк звернувся до суду за захистом своїх прав лише 15 серпня 2017 року, тобто через 4 роки та майже 3 місяці після початку перебігу строку позовної давності, що не відповідає вимогам ЦК України і є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.

Щодо обґрунтованості подання зустрічного позову у 2018 року зазначив, що Позивач звернувся до суду лише у 2017 року з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, хоча на цей час порука була припинена і правових підстав для звернення до суду з вимогами до ОСОБА_2 у Позивача не було. Тільки після звернення Позивача до суду у ОСОБА_2 виникли право та необхідність для звернення до суду з відповідним позовом.

Крім того у Позивача відсутні правові підстави для повторного стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, а також пені та штрафів, які передбачені умовами договору, що є додатковою підставою для відмови у задоволені позову, оскільки Велика Палата ВС зазначила , що, звертаючись із першим позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки для дострокового стягнення у повному обсязі за кредитним договором тіла кредиту, заборгованості за процентами та пені, кредитор змінив умови кредитного договору щодо строку його дії, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно на погашення такої заборгованості засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Також, Постановою Великої Палати Верховного суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) зазначено, що враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, Велика Палата вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. Тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки.

12 грудня 2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя було ухвалено заочне рішення за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2018 року Заяву ОСОБА_2 про перегляд даного заочного рішення задоволено, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя по даній цивільній справі скасовано, призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року задоволено клопотання захисника витребувано з Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя цивільну справу № 2-394/10 для дослідження у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕйБі Банк», третя особа ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою, об`єднано з первісним позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 14 січня 2019 року підготовче провадження по даній справі закрито, призначено справу до відкритого судового розгляду.

Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Рєзнік В.В. залучено в якості третьої особи ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про визнання поруки припиненою.

Ухвалою суду від 21 серпня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Рєзнік В.В., витребувано від ТОВ «ФК «Інвест Хаус» договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 5-А/07-05 від 1 червня 2007 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Ухвалою суду від 13 листопада 2019 року задоволено клопотання ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестХаус» залучено останнього в якості правонаступника позивача ПАТ «ВіЕйБіБанк» ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестХаус»

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 01.06.2007 року між ПАТ «ВіЕйБі банк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 5А/07-05 (надалі за текстом - Кредитний договір) та останній отримав кредит у розмірі 10 914,85 доларів США у тимчасове користування до 01.06.2013 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності (13 % річних).

В подальшому 14 листопада 2008 року між ПАТ «ВіЕйБі банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 5А/07-05 від 01.06.2007 року, відповідно до якого за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15,5% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5А/07-05 від 01.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 01.06.2007 року було укладено Договір поруки.

Відповідно до п.1.1. Договору поруки поручитель солідарно відповідає перед Кредитодавцем за виконання Позичальником зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором № 5А/07-05 від 01.06.2007 року, який було укладено між Банком і Позичальником та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому.

Згідно із п. 2.5.1. Договору Позичальник зобов`язується щомісячно до дати, встановленої в Графіку, поповнювати свій Поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового погашення частини Кредиту, процентів та інших виплат, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги №42053 від 25 квітня 2019 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» права вимоги до позичальників /заставодавців, зокрема за кредитним договором № 5-А/07-05 від 1 червня 2007 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя по справі №2-394/10 від 15.11.2010 року задоволено вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» та стягнено з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №5А/07-05 від 01.06.2007 року у розмірі 9 248,99 доларів США та сплату за пропуск платежів в сумі 4 755,10 грн., а всього в еквіваленті на національну валюту 78 839,51 грн. Дане рішення є чинним та таким, що набрало законної сили 25.11.2010 року.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК).

За ст.526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 15.11.2010 року , заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст.61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

В ч. 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення процентів та пені після листопада 2010 року, коли було ухвалено вищезазначене рішення суду, (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки суду узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18.

У ст.1050 ЦК передбачено якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими, а тому судами безпідставно застосовано позовну давність до цих вимог.

За таких обставин, оскільки у позивача було відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, проценти та пеню, нараховані в межах строку дії кредитного договору при наявності судового рішення про стягнення цих сум, а також проценти та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст.625 ЦК, ТОВ «Фінаносва компанія «Інвест Хаус» не заявляв, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за його безпідставністю.

Відповідно до ст. 559 ЦК України Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Враховуючи встановлену законодавством правову природу поручительства, як додаткового зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, з огляду на наявність вищезазначеного рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким закінчено строк дії договору суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, внаслідок чого суд задовольняє зустрічний позов ОСОБА_2 та визнає договір поруки від 01.06.2007 року, який укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в рамках забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5А/07-05 від 01.06.2007 року, припиненим.

Така позиція суду ґрунтується Постановою Великої Палати Верховного суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18).

Відмовляючи у задоволені позову по суті та задовольняючі зустрічний позов з підстав, які визначені вище, суд не вирішує питання щодо застосування строків позовної давності щодо основного позову та зустрічного позову, оскільки позовна давність не може бути застосована до правовідносин, які припинили свою дію.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з ТОВ «Фінансова Компаня «Інвест Хаус» на користь держави судовий збір у розмірі 736,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 141, 263-268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 193418, 98 гривень, відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», третя особа ОСОБА_1 , про визнання поруки припиненою, задовольнити.

Визнати договір поруки від 01.06.2007 року, який укладений між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» в рамках забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5А/07-05 від 01.06.2007 року, припиненим.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на користь держави судовий збір у розмірі 736,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках, передбачених ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Рішення, яке було постановлено під час дії карантину, набуде чинності лише після закінчення строку карантину, та після закінчення строку на апеляційне оскарження, перебіг якого починається з наступного дня після закінчення карантину.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

Позивач, відповідач за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» , адреса: 79005, м.Львів, вул.. Миколи Вороного,буд.2;

Відповідач та третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

Відповідач та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Рєзнік Вадим Вікторович, ордер серії ЗП № 69208, від 08.08.2018 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ЗП № 001102, адреса: 87525, м. Маріуполь, пр. Нахімова,буд.190.

Повне рішення складено 05 червня 2020 року.

Суддя О.О. Костромітіна