Справа № 182/575/20
Провадження № 2/0182/1203/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

за участю секретаря судового засідання Снєгульської В.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Шаповалова О.Г., що діє на підставі ордеру серія ДП №2020/0227 від 27.02.2020 року(а.с.27)

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Нікополя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заяви по суті справи.

Позивач звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд стягнути на його користь борг за договором позики в розмірі 151562 грн.(а.с.1-3)

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.01.2017 року він позичив ОСОБА_2 гроші в сумі 6250 доларів США зі строком повернення до 15.02.2017 року. На підтвердження укладеного договору позики ОСОБА_2 12.01.2017 року видала йому розписку, якою визнала свій борг та підтвердила свої зобов`язання повернути гроші до 15.02.2017 року. У встановлений договором позики строк ОСОБА_2 гроші не повернула. Станом на 20.01.2020 року офіційний курс НБУ відносно долара США у розмірі 100 доларів США 2425,27 гривень, тобто сума боргу за позикою складає 151562 грн. на день подання позовної заяви. Просить суд стягнути заборгованість за договором позики з відповідача в розмірі 151562 грн. та понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 1515 грн.

Відповідач відзив на позов не подала.

Інших заяв та клопотань по суті спору учасники справи суду не заявляли.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 24.02.2020 року по справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін(а.с.16-18); зобов`язано ОСОБА_1 надати на адресу суду оригінал розписки від 12.01.2017 року.

01.04.2020 року по справі постановлено ухвалу про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін (а.с.34).

22.04.2020 року судом постановлено відкласти розгляд справи у зв`язку тим, що на адресу суду повернуте поштове повідомлення, що надсилалось на адресу відповідача з відміткою „За закінченням терміну зберігання(а.с.36,50).

12.05.2020 року ухвалою суду постановлено судове засідання призначене на 26.05.2020 року провести в режимі відеоконференції(а.с.53)

26.05.2020 року в судове засідання з`явився позивач та представник позивача, відповідач не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання(а.с. 57,60), причини неявки відповідач суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не подавала.

Зі згоди позивача судом постановлено розглянути справу заочно, на підставі наявних у справі доказів відповідно до статті 280 ЦПК України.

Судом встановлено.

Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо позики коштів.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Позивачем до позову надано оригінал боргової розписки від 12.01.2017 року (а.с.21)

Досліджуючи боргову розписку, суд дійшов висновку, що вона містить необхідні відомості щодо отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 6250 доларів США у позику, тобто розписка підтверджує факт передачі коштів 12.01.2017 року.

Згідно змісту наданої розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути отримані за розпискою кошти в строк до 15.02.2017 року.

Вказане свідчить про існування між сторонами позичкових відносин.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина друга статті 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частина четверта статті 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина перша та друга статті 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормою ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договором з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму.

Відповідач не надала суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача про неповернення йому суми позики в строки встановлені в розписці, а відтак, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є повністю обґрунтований.

Станом на 20.01.2020 року офіційний курс НБУ відносно долара США у розмірі 100 доларів США 2425,27 гривень, тобто сума боргу за позикою складає 151562 грн. на день подання позовної заяви.

З аналізу зазначених правових норм, враховуючи , що кошти за позикою відповідачем не повернуті, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 151562 грн. на користь позивача.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1515 грн.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76-81,141, 258, 263 , 265, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 151562 грн. (сто п`ятдесят одна тисяча п`ятсот шістдесят дві грн.. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1515 грн.(одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять грн.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Роз`яснити, що відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину.

Повне рішення складено 27.05.2020 року.

Дані про учасників справи :

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП відсутній, паспорт НОМЕР_2 , виданий Нікопольським РВ УМВС в Дніпропетровській області 15.02.2005 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2

Суддя: А. Г. Багрова