Справа № 564/3328/19
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
позивача не з`явився
відповідача не з`явився
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Костопільського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №564/3328/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (знятий з реєстраційного обліку) про стягнення боргу
ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 30.12.2016 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 5600 доларів США, на підтвердження чого відповідач написав розписку. Вказує, що відповідач зобов?язався повернути позику до 30.01.2017, однак у визначений час не повернув. Просить стягнути з відповідача борг в сумі 5600 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 09.12.2019 в еквіваленті становить 132832 грн. та стягнути сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір.
Позивач в судове засідання не з?явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене,дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків.
30 грудня 2016 року ОСОБА_2 отримав в позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5600 (п?ять тисяч шістсот) доларів США, які зобов?язався повернути до 30 січня 2017 року, що підтверджується письмовою розпискою від 30.12.2016.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, частина 1 статті 530 вказаного Кодексу визначає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм вбачається, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Судом встановлено, що між сторонами на підставі договору позики від 30.12.2016 виникли зобов`язальні правовідносини, за якими відповідач, отримав в позику від позивача кошти в сумі 5600 доларів США та зобов`язався у строк до 30.01.2017 повернути позивачу вказану суму коштів, однак своєчасно не повернув, чим порушив умови зобов`язання, а тому у позивача виникло право вимоги повернення суми позики.
Вказаним договором не встановлено іншого порядку повернення боргу та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України гривні, тому правових підстав для перерахунку у гривні боргу в розмірі 5600 доларів США за офіційним курсом НБУ не вбачається.
Відтак, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Разом з тим, за позовними вимогами стягненню підлягає сума боргу саме у доларах США, тобто у валюті зобов`язання, яка була визначена сторонами у договорі позики і стягнення боргу у вказаній валюті буде належним способом захисту прав позивача, зокрема від інфляційних процесів.
Аналогічний правовий висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №373/2054/16-ц.
Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 141, 223, 247, 280, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (знятий з реєстраційного обліку) про стягнення боргу задоволити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )борг за договором позики в сумі 5600 /п`ять тисяч шістсот/ доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1328 /одну тисячу триста двадцять вісім/ гривень 32 копійки витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного заочного судового рішення 21.05.2020.

СуддяВ. В. Левчук