КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/2689/2018 Головуючий у І інстанції - Зінченко О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/6111/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кривши Ярослава Анатолійовича на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року

у справі за позовом Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В травні 2018 року Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області звернувся до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач у відповідності до положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» є замовником будівництва на об`єкті Будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 який зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Відповідно до відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 березня 2018 року вказаний об`єкт нерухомого майна належить відповідачу на правві приватної власності.

Північним офісом держаудит служби Державної аудиторської служби України проведено перевірку дотримання вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині надходження та використання коштів міського бюджету від пайової участі забудовників у розвиток інфраструктури за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2017 року, про що складено Акт ревізії Північного офісу Державної аудиторської служби України від 20 вересня 2017 року.

Проведеною перевіркою встановлено, що з відповідачем не укладено Договір з пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Обухова, сіл Таценки та Ленди .

Позивач надіслав на адресу відповідачу претензію з вимогою про укладення договорів з пайової участі та сплати коштів пайового внеску, однак відповідачем кошти не сплачено, вимогу позивача проігноровано, що й стало передумовою звернення до суду з даним позовом.

Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Обухова у зв`язку із здійсненням будівництва об`єкта на території Обухівської міської ради в сумі 46080 грн.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року, позов задоволено у повному обсязі.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 лютого 2020 року, заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалась на те, що позивачем до позовної заяви було долучено порядок встановлення, оплати та використання коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на території Обухівської міської ради, який було затверджено рішенням Обухівської міської ради від 21 травня 2019 року.

Зазначає, що будівлю за адресою: АДРЕСА_1 введено в експлуатацію 18 липня 2014 року.

Тобто, позивачем надано докази, які підтверджують необхідність на сплату пайової участі, які на день введення будівлі в експлуатацію, ще не існували.

Крім цього зазначає, що виконавчий комітет дізнався про наміри будівництва ще в травні 2012 року, а з позовом звернувся у травні 2018 року, тобто пропустивши строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Просила, скасувати заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

На апеляційну скаргу Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області подав відзив, який обґрунтовував тим, що процедура подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації та її форма визначені Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, який затверджено постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №461.

Відповідно до п. 2.5 Порядку встановлення, оплати та використання коштів замовника на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на території Обухівської міської ради №435-50-V від 25 березня 2010 року, від сплати пайового внеску звільняються фізичні особи при будівництві індивідуальних житлових будинків, які не будуть підключені до централізованого водо-тепло постачання.

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації №IV54 від 23 квітня 2014 року виданій замовнику ОСОБА_1 : Найменування закінченого будівництва - Будівництво багатоквартирного житлового будинку, перелік інженерного обладнання - холодне та гаряче водопостачання централізоване.

Відповідно, зазначена в декларації інформація не відповідає умовам визначених в п. 2.5 Порядку.

Позивач зазначає, що право на позов виникло у нього на підставі акту ревізії №07-30/845 від 20 вересня 2017 року складеного на підставі перевірки Північного офісу Держаудитслужби щодо дотримання вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині надходження та використання коштів міського бюджету від пайової участі забудовників у розвиток інфраструктури за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2017 року.

Просив, залишити рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що Північним офісом держаудитслужби Державної аудиторської служби України проведено перевірку дотримання вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині надходження та використання коштів міського бюджету від пайової участі забудовників у розвиток інфраструктури за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2017 року, про що складено Акт ревізії Північного офісу Державної аудиторської служби України від 20 вересня 2017 року.

Проведеною перевіркою було встановлено, що з Відповідачем не укладено договір з пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Обухова, сіл Таценки та Ленди .

З метою виконання вимог держаудитслужби Державної аудиторської служби України, статті 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» , Порядку встановлення, оплати та використання коштів замовників (забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на території Обухівської міської ради та досудового врегулювання спору, Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Відповідачу було направлено листа пропозицію від 20 грудня 2017 року за № 108 про необхідність укласти договір з пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на території Обухівської міської ради.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками.

Згідно з Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації №54 від 23 квітня 2014 року, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією складає 1152000 грн.

Розмір пайового внеску Замовників під час будівництва об`єктів, кошторисна вартість яких визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, здійснюється за формулою:

ПУ= ЗКВБ х 4(4)%, де ПУ - розмір пайової участі;

ЗКВБ - загальна кошторисна вартість будівництва;

4 (4)% - величина пайової участі від загальної вартості будівництва, визначена згідно з Порядком;

1152000 грн. - загальна кошторисна вартість будівництва відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

1152000x4% = 46080 грн. - загальна сума пайової участі відповідно до Порядку встановлення, оплати та використання коштів замовників (забудовників) па розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури на території Обухівської міської ради.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що розрахунок заборгованості,наданий позивачем є вірним, а обставини, на які посилається позивач знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Положеннями п.п.5 п. «а» ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: залучення на договірних засадах коштів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, розташованих на відповідній території, та коштів населення, а також бюджетних коштів на будівництво, розширення, ремонт і утримання на пайових засадах об`єктів соціальної і виробничої інфраструктури та на заходи щодо охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень ч.ч.1-3 ст.40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно із положеннями ч.ч. 5, 8, 9 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом,зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання,якщо це встановлено договором або законом,або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

З урахуванням вищенаведених норм права, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка розрахована у відповідності до державних будівельних норм, стандартів і правил.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про пропуск позивачем трирічного строку на звернення до суду з позовом, оскільки право на позов виникло у позивача на підставі акту ревізії №07-30/845 від 20 вересня 2017 року складеного на підставі перевірки Північного офісу Держаудитслужби щодо дотримання вимог ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» в частині надходження та використання коштів міського бюджету від пайової участі забудовників у розвиток інфраструктури, а з позовом до суду позивач звернувся в травні 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -.

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кривши Ярослава Анатолійовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба