Провадження № 2-р/947/12/20
УХВАЛА

26.03.2020

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка Валеріана Олександровича, розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення від 21.12.2018 року по цивільної справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 10.03.2020 року звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Філліпов Ю.Г. із заявою про роз`яснення судового рішення , а саме резолютивної частини рішення з питань застосування яких саме заходів примусового виконання рішення належить виконувати судове рішення.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Вовк О.Є. надійшло письмове заперечення проти роз`яснення рішення суду, згідно якого сторона вважає рішення таким, що не підлягає роз`ясненню так як по своєї суті не є рішенням про стягнення , а тому не передбачає примусового виконання.

Враховуючи положення ст. 271 Цивільного процесуального кодексу України а також приймаючи до уваги, що згідно Постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», на усій території України встановлений карантин, а також беручи до уваги Розпорядження Голови Київського районного суду м.Одеси №2 від 17.03.2020 «Про встановлення особливого режиму роботи суду на час карантину та впровадження протиепідемічних заходів» п.1 підпункт 1.1. яким зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та зупинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів, розгляд даної заяви проводиться у порядку письмового проводження без участі учасників справи на підставі заяви, заперечень та матеріалів цивільної справи.

Як встановлено у судовому засіданні рішенням Київського районного суду міста Одеси від 09.10.2018 року по справі №520/1611/18 на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ( доходів), починаючи з 12.02.2018 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_1 , і надалі в розмірі ј частин усіх видів заробітку (доходів) до досягнення ОСОБА_6 повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.11.2018 року були видані виконавчі листи, яки 20.02.2019 року були повернуті без прийняття до виконання Першим Київським відділом Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у зв`язку із допущеними помилками у резолютивної частині рішення .

20.03.2019 року виконавчі листи з урахуванням ухвали суду від 06.03.2019 року про виправлення описки у резолютивної частині рішення та виконавчих листах були видані стягувачу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.12.2018 року по справі №520/18052/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2018 року по справі №520/1611/18., та встановити розмір аліментів, що сплачуються ОСОБА_2 , на утримання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000,00 ( десять тисяч ) грн. 00 коп. гривень щомісячно на кожного з дітей до досягнення ними повноліття.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2019 року , з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.09.2019 року, виконавчі листи №520/1611/18 видані 20.03.2019 року на виконання рішення суду від 09.10.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ( доходів), починаючи з 12.02.2018 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_1 , і надалі в розмірі ј частин усіх видів заробітку ( доходів) до досягнення ОСОБА_6 повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 були визнані такими, що не підлягають виконання , у зв`язку із зміною розміру аліментів рішенням суду від 21.12.2018 року.

Виконавчі листи, видані на підставі рішення суду 21.12.2018 року по справі №520/18052/18, повернуті 21.12.2019 року Першим Київським відділом Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у зв`язку із тим, що вони не відповідають вимогам виконавчого листа так як в них відсутні заходи, що передбачають примусове виконання рішення.

Ухвалою суду від 20.02.2020 року відмовлено у внесення змін до виконавчих листів, так як виконавчі листи відповідають рішенню суду про зміну розміру аліментів.

Таким чином на сьогодні не виконується рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як по рішенню суду від 09.10.2018 року по справі №520/1611/18 яким було стягнуто аліменти виконавчі листи визнані такими що не підлягають виконанню у зв`язку із зміною розміру аліментів, а рішенням суду від 21.12.2018 року по справі №520/18052/18 змінено розмір аліментів без визначення примусовості стягнення зміненої частини аліментів.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

Згідно ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також звертаємо до уваги, що чисельність звернень громадян України зі скаргами до Європейського суду з прав людини на невиконання рішень суду привело до того, що ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі « ОСОБА_8 Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04. Суд в даному рішенні зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненням нею повноліття та відповідно до ч.3 ст.181 аліменти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, якою встановлено визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Якщо рішення суду про стягнення аліментів не виконується в добровільному порядку, його примусове виконання покладається на органи державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи боржника.

Порядок стягнення аліментів органами ДВС визначається Законом України Про виконавче провадження, Інструкцією про проведення виконавчих дій та іншими нормативно - правовими актами. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Згідно з частиною другою статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

В даному конкретному випадку судом приймається до уваги. Що ситуація як склалась з питань виконань рішень суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є такою що порушує права дітей на їх утримання батьками, яке захищено Конституцією України а тому є неприпустимою.

Дійсно діючим законодавством передбачена певна процедура виконання рішення суду про зміну розміру аліментів, відповідно до якої зазначене рішення є лише підставою для виконавчої служби , яка вже здійснює виконання рішення суду по стягненню аліментів, змінити розмір стягнення. Однак в даному випадку виконавче провадження по виконанню рішення про стягнення аліментів суду є закритим, так як рішенням суду виконавчі листи, на підставі яких було відкрите виконавче провадження, були визнані такими що не підлягають виконанню, що у відповідності до п.5 ч.1 ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження» є підставою для закриття виконавчого провадження, яке знову може бути відкрите тільки у визначених законом випадках, до яких не відносить рішення про зміну розміру аліментів.

Суд критично ставиться до заперечень сторони ОСОБА_2 про неможливість роз`яснення даного рішення, так як воно відноситься до перетворювальних (конститутивних ) рішень, тобто рішень, спрямованих не на присудження виконання зобов`язань, а на перетворення ( встановлення, зміну, припинення) правовідносин, так як даним рішенням не були змінені правовідносини, яки стосувались стягненню з ОСОБА_2 аліментів на користь неповнолітніх дітей, а лише було змінено розмір зобов`язань, яки встановлені рішенням суду 09.10.2018 року по справі №520/1611/18.

Суд також вважає, що розмір аліментів у розмірі 10 000 грн., щомісячно на кожну дитину, було встановлено судом за заявою самого боржники, який достеменно розуміючи наслідки: ускладнення виконання відповідного рішення суду, звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів про стягнення аліментів такими, що не підлягають виконанню. Кожного разу в інтересах боржника виступав адвокат, який є юридично обізнаною особою, яка розуміє наслідки подібних дій, а тому суд, може розцінити такі дії як навмисні , яки мають метою лише ускладнити рішення суду про стягнення аліментів.

Всі вищенаведені обставини дозволяють суду прийти до висновку, що у даному випадку з урахуванням Верховенства права, Конституції України як норми прямої дії, слід роз`яснити рішення суду шляхом винесення ухвали, як виконавчого документа на підставі якого повинно бути відкрите виконавче провадження, про те, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти ОСОБА_11 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку ( доходів), починаючи з 12.02.2018 року до 21.12.2018 року, та з 21.12.2018 року у розмірі по 10 000 гривень, щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 271,353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду від 21.12.2018 року по цивільної справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Роз`яснити, що згідно даного рішення суду підлягає стягненню з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зазначена адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти за період з 12.02.2018 року до 21.12.2018 року на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку ( доходів ), а починаючи з 21.12.2018 року, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття стягувати 10 000 ( десять тисяч ) гривень на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та 10 000 ( десять тисяч ) гривень на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвала є виконавчим документом відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 3 Закону України « Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не було вручена у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії.

Повна ухвала складена та підписана суддею 26.03.2020

Суддя Луняченко В. О.