Справа № 588/814/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2020 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Семенішина С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" звернулося до суду через свого представника Мєшніка Костянтина Ігоровича із вищевказаним позовом, який мотивований тим, що у жовтні 2017 року АТ « Універсал Банк» запустив новий проект mоnоbank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки mоnоbank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках mоnоbank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту mоnоbank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https:/www.monobank.ua/terms.

27.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку із метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 28.04.2018. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Окрім того, у Анкеті зазначено наступне: "6. Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору".

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитним коштами на умовах, передбачених договором та у межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання перед позивачем, тому загальний розмір його заборгованості за договором станом на 20.02.2020 року становить 27412,70 грн., у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 7523,82 грн.; заборгованість за пенею та комісією 19888,88 грн.

За указаних обставин, посилаючись на норми ст.ст.509,525-527,530,598,599,610,615,629,1050,1054 ЦК України, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість да Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 28.04.2018 у розмірі 27412,70 грн. станом на 20.02.2020, у т.ч.тіло кредиту- 7523,82 грн.; пеня та комісія - 19888,88 грн., а також понесені позивачем судові витрати у сумі 2102,00 грн.

У відповідності до ст.178 ЦПК України відповідач подав відзив на позов, у якому просив стягнути із нього заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7523,82 грн., відмовивши у стягненні заборгованості за пенею та комісією у розмірі 19888,88 грн. Своє заперечення щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією відповідач обгрунтовував тим, що позивачем не доведено, що сторонами було обумовлено у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Кредитний договір, укладений у вигляді анкети-заяви від 27.04.2018, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Позивачем не надано підтверджень, що саме наданий останням Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" та Тарифи він розмуів, ознайомився і погодився із ними, підписуючи заяву -анкету, а також те, що на момент отримання ним кредитних коштів взагалі вони містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки у тих же розмірах і порядку нарахування, як у наданих позивачем до позову документах. Тому роздруківка із сайту позивача є неналежним доказом у справі. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути взятий до уваги як доказ розміру кредитної заборгованості, оскільки цей розрахунок виконано банком із урахуванням плати за користування кредитом (%), тобто частина сплачених ним коштів зараховувалася банком як плата за користування кредитними коштами та нейстойку, що не було передбачено укладеним між сторонами кредитним договором (а.с.53-58).

У судове засіданні представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку, позов підтримує (а.с.31).

Відповідач у судове не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, повністю підтримує поданий відзив на позов (а.с.75).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Матеріалами справи установлено, що 27.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача із метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 27.04.2018 (а.с.6).

Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір.

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 (а.с.70).

До кредитного договору позивачем додано Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб, Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб (а.с.7-21).

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 20.02.2020 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 27412,70 грн., яка складається із тіла кредиту- 7523,82 грн., пеня та комісія - 19888,88 грн. (а.с.5).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

За ухвалою суду (а.с.63), позивачем було надано виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 у період із 28.04.2018 по 20.02.2020 та інформацію про наявність рахунку відповідача НОМЕР_1 (тип рахунку- дебетова картка), зі строком дії до 07/24 (а.с.68-70).

Отже, установлено, що кредитна картка, видана ОСОБА_1 є діючою на даний час.

Із розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів по картковому рахунку відповідача установлено, що відповідач користувався кредитними коштами, придбавав товари у магазинах, вносив кошти на погашення заборгованості, знімав готівку та ін. (а.с.5,66-69)

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дотепер, як випливає із позову, заборгованість за кредитом відповідачем не погашена.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, ураховуючи вищенаведене, вважає, що факт порушення відповідачем, взятих на себе зобов`язань, щодо своєчасної сплати кредиту (тілом кредиту) у розмірі 7523,82 грн. позивачем доведено, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. До того ж, у відзиві на позов відповідач погодився із наявністю заборгованості за тілом кредиту у сумі 7523,82 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за пенею та комісією суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови договору приєднання повинні бути зрозумілі, доведені до відома споживачів, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, із огляду на положення статей 633, 634 ЦК України, суд вважає, що відповідач приєднується лише до тих умов, із якими ознайомлений під підпис у день укладення договору.

У анкеті-заяві позичальника від 27.04.2018, яку підписав відповідач, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

На підтвердження своїх позовних вимог, у тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.04.2018 року, позивач надав суду Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, якими визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, слід зазначити, що вказані тарифи та Витяг з Умов та правил відповідачем не підписані. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати сплати неустойки (пені, штрафів).

Суд вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки повністю залежить від волевиявлення і дій банку, який може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем Тарифи Банку, Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторонами у письмовому вигляді була обумовлена відповідальності за порушення строків виконання договірних зобов`язань у вигляді неустойки (пені, комісії).

Надані позивачем Тарифи, Умови та правила, із огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані відповідачем, та якщо ці умови прямо не передбачені у анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачем запропонованих умов та приєднання як другої сторони договору.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Суд вважає, що оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені та відповідальність за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді неустойки, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.

Тому суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією у сумі 19888,88 грн.

Таким чином, ураховуючи вищенаведене, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням із відповідача заборгованості за тілом кредиту у сумі 7523,82 грн. та із відмовою у іншій частині заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у сумі 7523,82 грн., тобто на 27,4%, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 575,95 грн. (2102,00 грн. х 27,4%) судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей ст.ст.12,13,141,259,264,265,

279,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" (місцезнаходження: вул.Автозаводська, буд.54/19, м.Київ, ідентифікаційний код юридичної особи 21133352) заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 28.04.2018, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 7523 (сім тисяч п`ятсот двадцять три) грн. 82 коп., а також компенсацію судового збору за подання позовної заяви у сумі 575 (п`ятсот сімдесяіт п`ять) грн. 95 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суд шляхом подачі апеляційної скарги через Тростянецький районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Линник