Справа № 266/3028/19
Провадження № 2/266/103/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

за участю секретаря Воропаєвої О.Є.

представника позивача Савінського К.В., Пашиніна О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової Марини Андріївни, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування запису у ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та обтяження іпотекою

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової Марини Андріївни (далі Відповідач 1), ОСОБА_1 (далі Відповідач 2), ОСОБА_2 (далі Відповідач 3) із позовом про скасування рішень нотаріуса, який в послідуючому уточнив заявою від 09.01.2020 р. (том1 а.с.183-186), якою фактично змінені позовні вимоги та просив скасувати запис у ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та обтяжень іпотекою. Так в обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що 04.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є Позивач та Відповідачем 2 укладено кредитний договір №СМ-SME 107/078/2008, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 600000,00 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту 06.03.2023 року та сплатою процентів за користування кредитом за плаваючою процентною ставкою, яка складається з фіксованого відсотку (5% річних) +FIDR. Відповідач 2 з липня 2008 року не виконує свої зобов`язання за вказаним кредитним договором у зв`язку із чим 07.09.2009 року Позивач звернувся із позовом до Приморського районного суду м. Маріуполя про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 5637339,92 грн. (справа №0541/4463/2012). Рішенням суду у вказаній справі позов було задоволено частково, з Відповідача 2 стягнуто заборгованість станом на 01.04.2016 р. у розмірі 674248,46 доларів США та 64308882,82 грн. В подальшому постановою Донецького апеляційного суду від 22.10.2019 р. рішення суду першої інстанції змінено в частині стягнення з Відповідача 2 заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а саме стягнуто станом на 01.04.2016 року заборгованість у розмірі 674248 доларів США 46 центів та 17677580,97 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. З метою ухилення від виконання зобов`язання Відповідач 2 уклала з Відповідачем 3 24.11.2015 року договір іпотеки (серія номер 6155), яким було передано в іпотеку нерухоме житлове майно, загальною площею 78,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Відповідачу 2. На підставі вказаного договору іпотеки 24.11.2015 року Відповідачем 1 було здійснено державну реєстрацію іпотеки (номер запису про іпотеку 12199045) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер якого 26433194 від 24 листопада 2015 року 17:26:21 та державну реєстрацію обтяжень нерухомого житлового майна: АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження 12198622), на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер якого 26432507 від 24 листопада 2015 року 17:15:27. При цьому ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області №0541/4463/2012 (пров. №2/266/2/19) від 04 квітня 2019 року накладено на вищевказане нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23). 23 квітня 2019 року на підставі вказаної ухвали за заявою Позивача про державну реєстрацію прав та обтяжень на підставі рішення державного реєстратора Гнєздова О.В. було здійснено державну реєстрацію обтяжень вказаного нерухомого майна (номер запису про обтяження 31316279 від 23 квітня 2019 року 16:24:47, вид обтяжень-арешт нерухомого майна).

При вчиненні реєстраційні дії щодо обтяжень на нерухоме майно житлового майна іпотекою Відповідачем 1, як спеціальним суб`єктом на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не було здійснено виготовлення електронної копії зазначеного вище договору іпотеки та відповідно не було здійснено її розміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чим порушено норми законодавства України, чинного на час вчинення реєстраційних дій. У зв`язку із чим просив скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотеки-номер запису про іпотеку:12199045 від 24 листопада 2015 року 17:22:18, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Сахової М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер якого 26433194, від 24 листопада 2015 року 17:26:21 та скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяжень іпотекою нерухомого житлового майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - номер запису про обтяження 612198622 від 24 листопада 2015 року 17:12:55, внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Сахової М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер якого 26432507, від 24 листопада 2015 року 17:15:27. В подальшому Позивачем в заяві від 29.01.2020 р. (том 1 а.с. 227-231) не змінюючи позовних вимог було доповнено підстава позову, в якій позивач вказав, що окрім того, що Відповідачем 1 недотримано порядок проведення реєстраційних дій у січні 2020 року Позивачу стали відомі нові факти порушення Відповідачем 1 порядку проведення державної реєстрації іпотеки та державної реєстрації обтяжень нерухомого майна про які йде мова вище. А саме Відповідач 1 не тільки не виготовила шляхом сканування електронних копій всіх поданих заявником для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень документів та не розмістила їх у відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а і керувалась, серед іншого, положеннями п.16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою КМУ від 22.06.2011 р. №703, який втратив чинність ще 11.02.2014 року, тобто за більш ніж півтора роки до проведення реєстраційних дій. У зв`язку із чим Відповідачем 1 було допущено порушення регламентованого законом порядку проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Справа розглядається у порядку загального позовного провадження.

Ухвалу суду від 06.09.2019р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачам направлено за визначеною адресою та визначено строк для подання відзиву на позовну заяву (том 1 а.с.58).

У визначений строк Відповідач 1 приватний нотаріус Сахова М.А. подала відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнала в повному обсязі, вказавши, що вона як приватний нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин та не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією та її обов`язковою передбаченою законодавством реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 24.11.2015 р. за реєстровим №6155 нею посвідчено договір іпотеки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , іпотекодавець: ОСОБА_1 та іпотеко держатель: ОСОБА_4 згідно чинного законодавства Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. №3425-ХІІ, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженому наказом МЮУ від 22.02.2012 р.№296/5, зареєстрованому у МЮУ 2.02.2012 року за №282/20595, Правилами ведення нотаріального діловодства затвердженими наказом МЮУ від 22.12.2010 року№3253/5, зареєстрованим у МЮУ 23.12.2010 року за №1318/18613, Законом України «Про іпотеку», 2003, із змінами та доповненнями та іншими законодавчими документами, які регулюють цивільно-правові відносини. Одночасно з посвідченням договору іпотеки були вчинені необхідні реєстраційні дії:до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була внесена заборона відчуження та заборона обтяжень іпотекою, згідно Закону України та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Позивач не є стороною правочину - посвідченого договору іпотеки та договір іпотеки №6155 від 24.11.2015 р. укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не порушує права третіх осіб. У процесі його посвідчення були виконані всі необхідні дії, перевірено відсутність обтяжень та обмежень згідно Державних реєстрів та долучені Витяги за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами адреса нерухомого майна, Витяг за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами запит даних ПІБ заставодавця, перевірено за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави обох сторін правочину, перевірено повноваження за довіреністю та перевірено дійсність довіреності, перевірені використані бланки нотаріальних документів, перевірено наявність осіб зареєстровані за адресою майна, яке передається в іпотеку, перед підписанням договору текст договору прочитаний сторонами, після прочитання договору нотаріусом роз`яснено права та обов`язки за договором та наслідки невиконання зобов`язання за договором. Також внесена інформація про державну реєстрацію обтяжень, державна реєстрація обтяжень іпотекою згідно чинного законодавства. У зв`язку із чим вважає, що позов не підлягає задоволенню оскільки нею виконані всі необхідні дії щодо посвідчення договору та реєстрації іншого речового права іпотекою, не порушено встановлений законодавством порядок посвідчення та Державної реєстрації договору іпотеки за №6155 від 24.11.2015 року про передачу в іпотеку вищевказаної квартири не було порушено прав сторін та не порушено права третіх осіб.

У визначений строк Відповідач 2 ОСОБА_1 надала відзив на позовну заяву в якому вказала, що позов не визнає в повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказала, що приватним нотаріусом Саховою М.А. жодним чином не було порушено законодавство України на час прийняття рішення про державну реєстрацію обтяжень. Всі підстави вказані позивачем, як порушення законодавства України при прийнятті нотаріусом рішення та реєстрацію обтяжень є безпідставними. Крім того, Позивачем порушено строк позовної давності оскільки в позовній заяві Позивач вказав, що 07.09.2009 р. він звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з неї та ОСОБА_3 заборгованості, а із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та гроші, які належать їй Позивач звернувся лише 25.03.2019 р. Тому у Позивача була можливість подати заяву про арешт грошей та майна ще у 2009 році, але банк цього не зробив, а звернувся лише через 7 років після укладення 24.11.2015 року договору іпотеки між нею та ОСОБА_4 .

У визначений строк Відповідач 3 ОСОБА_4 відзив на позовну заяву не надала.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5 .В ОСОБА_6 , ОСОБА_7 О ОСОБА_8 . позов підтримали з підстав зазначених в ньому, додатково вказали, що приватним нотаріусом Саховою М.А. було допущено процедурні порушення реєстраційних дій, а тому підлягає скасуванню записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотеки та про державну реєстрацію обтяжень іпотекою нерухомого майна, посилаючись на постанови Великої Палати ВС від 04.09.2018 року у справі №915/127/18, від 29.09.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 20.11.2019 р. у справі №802/1340/18-а, де зверталася увага на те, що належним способом захисту є саме скасування запису про проведену державну реєстрацію прав оскільки рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Просили позов задовольнити.

Відповідачі повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Суд, вислухавши доводи представників позивача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема диспозитивність. Яка відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач як на підставу своїх вимог про скасування запису у ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки та обтяження іпотекою посилається на недотримання нотаріусом порядок проведення реєстраційних дій, а саме не виготовлення копій документів шляхом сканування та розміщення у Державному реєстрів прав та керування нотаріусом положеннями п. 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 року №703, який втратив чинність ще 11.02.2014 року.

Про зазначені обставини посилався на документи, що містяться в протоколах огляду Державного реєстру речових прав на нерухоме майно АРМ «Надання інформації» за об`єктом нерухомого майна з реєстраційним номером 23 від 28.01.2020 року, роздруківку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26433194 від 24.11.2015 року та №26432507 від 24.11.2015 року (том 1 а.с.235-236, 237, 238).

З реєстраційної справи наданої нотаріусом Саховою М.А. вбачається, що 24.11.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Саховою М.А. договір іпотеки за реєстровим №6155, предметом якого є нерухоме майно, а саме квартира за номером АДРЕСА_2 . Іпотекою забезпечено в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань за Договором позики, укладеним 24.11.2015 року, між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (том 1 а.с.150). Також у зв`язку із посвідченням цього договору іпотеки внесена заборона відчуження зазначеного в договорі майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 до припинення або розірвання договору іпотеки, реєстровий номер 6156/15 (том 1 а.с.145-147).

Відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Відповідачем 1 у зв`язку із посвідченням договору іпотеки були вчинені наступні реєстраційні дії: долучені Витяги про зареєстровані речові права, їх обтяження на об`єкт нерухомого майна у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за параметрами адреса нерухомого майна, за параметрами запит даних ПІБ заставодавця (том 1 а.с.152,157,159, перевірено за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави обох сторін правочину (том 1 а.с.160), перевірено повноваження за довіреністю та перевірено дійсність довіреності, перевірені використані бланки нотаріальних документів (том 1 а.с.162, 163), перевірено наявність осіб зареєстровані за адресою майна, яке передається в іпотеку (том 1 а.с.171,172). Також внесена інформація про державну реєстрацію обтяжень, державна реєстрація обтяжень іпотекою (том 1 а.с.175, 176).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

З Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень вбачається, що на підставі рішень державного реєстратора приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:26432507 від 24.11.2015 17:15:27 та 26433194 від 24.11.2015 17:26:21 внесено обтяження: заборона на нерухоме майно у виді квартири АДРЕСА_2 (том1 а.с. 175,176).

Відповідно до п. 70, 73 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2013 №868 державна реєстрація іпотеки майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершене, проводиться у спеціальному розділі Державного реєстру прав.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус, яким проведено державну реєстрацію іпотеки у спеціальному розділі Державного реєстру прав, зберігає заяву, копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату адміністративного збору, а також інші документи, видані, оформлені або отримані ним під час проведення державної реєстрації прав, до відкриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи на такий об`єкт нерухомого майна.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з моменту отримання повідомлення про перенесення записів із спеціального розділу Державного реєстру прав, передає документи, що зазначені в абзаці другому цього пункту, органові державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна у порядку, встановленому Мін`юстом, для формування реєстраційної справи відповідно до законодавства.

Під час проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно заінтересованою особою є особа,якою встановлено обтяження, а також особа, в інтересах якої встановлено обтяження (обтяжувач).

Судом встановлено, що приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Сахова М.А., 24 листопада 2015 року вчинила нотаріальну дію з належним ОСОБА_10 нерухомим майном, а саме посвідчила договір іпотеки квартири, яким забезпечено виконання зобов`язання за договором позики, а отже у неї були повноваження щодо прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Крім того, відповідно до п.3 Порядку передачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого наказом МЮУ 20.01.2012 р. № 111/5, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, документи у сфері державної реєстрації прав передаються органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна нарочно з описом вкладення або шляхом надіслання рекомендованого листа. Документи передаються до органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна у строки, визначені законодавством у сфері державної реєстрації прав. Державний реєстратор із оригіналів поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів та копій документів, які пред`являються для державної реєстрації прав, виготовляє їх електронні копії шляхом сканування, які розміщує у відповідному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (крім документів, які були ним видані або оформлені під час проведення реєстраційних дій).

Такі дії нотаріусом, як державним реєстратором, виконані були, що підтверджується роздруківкою з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: роздруківка електронної копії договорів іпотеки де вбачається що додана електрона копія у вкладці «документи» відповідного розділу на нерухоме майно ( том1 а.с.181).

Таким чином доводи Позивача щодо порушення Відповідачем 1 процедури при вчиненні реєстраційних дій щодо державної реєстрації іпотеки (номер запису про іпотеку 12199045), та державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою (номер запису про обтяження 12198622) від 24.11.2015 року, що полягає у нездійсненні виготовлення електронної копії договору іпотеки укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 від 24.11.2015 року та не розміщення її у Державному реєстрі прав, а також керування Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 №703 є неспроможними.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивач в обґрунтування способу захисту посилається на невиконання Відповідачем 2 боргових зобов`язань за кредитним договором №СМ-SME 107/078/2008 від 04.03.2008 року (том1 а.с.8-11), які стягнуті судом.

Під час розгляду справи справа №0541/4463/2012 вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_10 (том 1 а.с.20).

Як встановлено судом, вказане нерухоме майно є предметом іпотеки за договором Іпотеки від 24.11.2015 року укладеним між Відповідачем 2 та Відповідачем 3 (том 1 а.с.145-147), що не оспорений.

Відповідно до ч. 5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вказано у п.п. 33,36 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №823/2042/16 від 04.09.2018 року визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна. З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Відповідно до статті 1 Законом України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 5 і 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку», визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

З огляду на вищенаведене вбачається, що у зв`язку із здійсненням державної реєстрації обтяжень нерухомого житлового майна (номер запису про обтяження 31316279 від 23.04.2019 року 16:24:47, вид обтяжень арешт нерухомого майна), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23, загальною площею 78.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі рішення державного ресторатору Гнєздова О.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень індексний номер якого 46615132 від 23 квітня 2019 року 16:31:57, вчиненого на підставі ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області №2/266/2/19 від 04 квітня 2019 року у справі №0541/4463/2012 в забезпечення позову ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_10 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, Позивач не втрачає одержати задоволення своїх вимог за рішенням суду за рахунок реалізації арештованого майна у черговості державної реєстрації обтяжень.

Таким чином, враховуючи, що оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вище зазначену нерухомість, яка передана в іпотеку ОСОБА_4 , якою забезпечено виконання грошових зобов`язань за Договором позики, укладеним 24.11.2015 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не суперечать чинному законодавству України слід дійти висновку, що Позивачем не доведено обставини, які б вказували на порушення, невизнання або оспорювання права на задоволення своїх вимог за рахунок майна що належить Відповідачу 2.

З урахуванням наведеного та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог.

Враховуючи, що в задоволені вимог відмовлено за відсутності правових підстав, у суду відсутні підстави застосування наслідків пропуску позовної давності.

Інші документи додані сторонами до справи не спростовують встановлених судом обставин і не змінюють висновків суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 6-8, 12-18, 81, 141 ЦПК України,- суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «ОТП Банк» до Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Сахової Марини Андріївни, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іпотеки № 12199045 від 24.11.2015р. та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяження іпотекою № 12198622 від 24.11.2015р. відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду в м. Маріуполі протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 02.06.2020 року.

Суддя: Шишилін О. Г.