КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року позовну заяву передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу повернути для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження згідно ч.2 ст. 369 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , вартість якої становить 3 923 000 грн., та квартира АДРЕСА_2 , вартість якої складає 3 177 000 грн. Враховуючи те, що вартість квартири АДРЕСА_1 , є більшою, ніж вартість іншої квартири, суд прийшов до висновку про те, що дана справа не підсудна Шевченківському районному суду м.Києва.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 42 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК України в редакції Закону 2004 року). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи слідує, що предметом даного позову є поділ майна подружжя, а саме: квартири АДРЕСА_1 , та квартири АДРЕСА_2 .

Із звіту про оцінку майна №18-200914-033 вбачається, що вартість квартири АДРЕСА_2 ) становить 7 250556,58 грн., в той час відповідно до звіту про оцінку майна №18-200915-058 вартість квартири АДРЕСА_1 становить 2 117 466,96 грн. (а.с.82-83, 86-87).

Враховуючи те, що вартість квартири АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Шевченківського району м. Києва, є вищою, ніж вартість квартири АДРЕСА_1 , суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про передачу даної справи на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва, посилаючись при цьому на надані позивачем роздруківки з мережі Інтернет, в яких зазначена вартість спірного нерухомого майна.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність постановленої судом ухвали є обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374,379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2020 року скасувати, справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: