КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2020 року місто Київ

справа № 754/1254/13-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича - Гуримського Олега Віталійовича на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правову допомогу, постановлену під головуванням судді Клочко І.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л., в якій просив:

визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. по винесенню постанови від 29 січня 2019 року про арешт майна боржника;

скасувати постанову від 29 січня 2019 року про арешт майна боржника, винесену приватним виконавцемвиконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л.

В мотивування вимог посилався на те, що 19 березня 2019 року на його адресу поштою надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. від 29 січня 2019 року про арешт майна боржника, яка винесена у виконавчому провадженні №58235047, відкритому за дублікатом виконавчого листа, виданого Деснянським районним судом міста Києва 01 листопада 2018 року у справі №754/1254/13-ц.

Вважає виконавчі дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. незаконними, а постанову від 29 січня 2019 року про арешт майна боржника такою, що підлягає скасуванню, оскільки дублікат виконавчого листа від 01 листопада 2018 року по справі №754/1254/13-ц виданий Деснянським районним судом міста Києва на підставі якого приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесена постанова про арешт майна боржника, на даний час є предметом оскарження в Київському апеляційному суді.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 рокузакрито провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині відсутності підстав для вирішення питання щодо судових витрат та їх стягнення, представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. - Гуримський О.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати в частині відсутності підстав для вирішення питання щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги та постановити нову, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 9900 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що матеріали справи свідчать про те, що інтереси приватного виконавця у справі представляв адвокат Гуримський О.В. на підставі ордеру, оформленого згідно договору про надання правової допомоги.

Вказував, що приватний виконавець під час розгляду справи поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9900 грн.

Зазначав, що ОСОБА_1 подав до Деснянського районного суду міста Києва скаргу, яка за своїм змістом не мала на меті відновлення порушеного права останнього, а була покликана на завантаження приватного виконавця великою кількістю скарг, щоб в останнього не залишалося часу на реальність виконання рішення суду.

Посилався на те, що Єдиний державний реєстр судових рішень містить відомості, що заявником подано до суду понад 10 різних скарг, в яких у задоволенні було відмовлено. Про всі викладені обставини було доведено до відома суду в ході судових засідань.

Вказував на те, що матеріали даної справи містять достатню кількість конкретних правових доказів про те, що скарги на дії приватного виконавця подані внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1

15 вересня 2020 року від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити скаргу без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки її постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мілоцький О.Л. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з'явилися у судове засідання, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, ч.4 вказаної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З матеріалів справи та копії виконавчого провадження №58235047 вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. перебувало виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа (дубліката) №754/1253/13-ц, виданого 01 листопада 2018 року Деснянським районним судом міста Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 97813,41 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ складає 836138,37 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219 грн.

29 січня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л. винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 107594,75 швейцарських франків та 4115,90 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року скасовано ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2018 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ «Універсал Банк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання - відмовлено.

В іншій частині ухвала суду залишена без змін.

27 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мілоцьким О.Л. винесено постанову повернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням №58235047, у зв`язку з подачею стягувачем АТ «Універсал банк» заяви про повернення виконавчого документа, відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказаною постановою також припинено чинність арешту майна боржника, накладеного за постановою №58235047 від 29 січня 2019 року у суми звернення стягнення у розмірі 107594,75 швейцарських франків та 4115,90 грн.

17 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому просив на підставі ч.2 ст.255 ЦПК України закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову від 27 січня 2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки ОСОБА_1 подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, суд першої інстанції на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України постановив ухвалу, якою закрив провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 .

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2020 року до Деснянського районного суду міста Києва представником приватного виконавця Мілоцього О.Л. - Гуримським О.В. було подано клопотання про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи на професійну правову допомогу, в якому останній просив вирішити питання щодо розподілу між сторонами стягнення судових витрат на правничу допомогу, яку поніс приватний виконавець Мілоцький О.П. у розмірі 6600 грн.

26 лютого 2020 року до суду першої інстанції від представника приватного виконавця Мілоцього О.Л. - Гуримського О.В. надійшло доповнення до клопотання про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи на професійну правову допомогу, в якому останній вказував на те, що у зв`язку з представництвом інтересів приватного виконавця Мілоцього О.Л. в судовому засідання 26 лютого 2020 року були понесені витрати на професійну правову допомогу на суму 3300 грн. Просив під час ухвалення рішення у справі вирішити питання щодо розподілу між сторонами та стягнення судових витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 9900 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу в ухвалі від 26 лютого 2020 року, суд першої інстанції вказував на те, що оскільки суд прийняв судове рішення про закриття провадження по справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, тобто судом не встановлювалась обґрунтованість необґрунтованість скарги, а справа закрита, відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд вважає, що відсутні підстави для вирішення питання щодо судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким мотивуванням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 452 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 рокузакрито провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналіз процесуальної норми вказує на те, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача.

Таким чином, саме по собі звернення зі скаргою до суду не свідчить про необґрунтованість дій заявника, оскільки зазначене є диспозитивним правом заявника заявника, передбачене процесуальним законодавством і не містить обмежень.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2019 року ОСОБА_1 на підставі статті 447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л.

Скаргу обґрунтовував тим, що виконавчі дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. він вважає незаконними, а постанову від 29 січня 2019 року про арешт майна боржника такою, що підлягає скасуванню, оскільки дублікат виконавчого листа від 01 листопада 2018 року по справі №754/1254/13-ц виданий Деснянським районним судом міста Києва на підставі якого приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесена постанова про арешт майна боржника, на даний час є предметом оскарження в Київському апеляційному суді.

Подаючи заяву про закриття провадження у справі, ОСОБА_1 вказував на те, що відсутній предмет спору, оскільки приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. винесено постанову від 27 січня 2020 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що саме по собі звернення ОСОБА_1 до суд зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. не може свідчити про необґрунтованість дій ОСОБА_1 , так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, зокрема статтею 447 ЦПК України.

А відтак, відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького О.Л. судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9900 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи містять достатню кількість конкретних правових доказів про те, що скарги на дії приватного виконавця подані внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 спростовуються вищевикладеним та не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мілоцького Олега Леонідовича - Гуримського Олега Віталійовича -задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 рокузмінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: