н/п 4-с/490/55/2020 Справа № 490/905/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Дудник Г.С., за участі представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_2 , заінтересована особа: стягувач Акціонерне Товариство «ОТП Банк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича , зобов`язати його вчинити певні дії , визнання протиправною та скасування Постанови від 19.12.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника,

в с т а н о в и в:

28 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся в Центральний районний суд м. Миколаєва зі скаргою , в якій просив визнати неправомірною бездіяльнясть приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. щодо ненадання відповіді на заяву боржника ОСОБА_2 від 18.12.2019 року та ненанадння для ознайомлення в повному обсязі матеріалів зведеного виконавчого провадження № 60823350 , зобов`язати приватного виконавця Куліченка Д.О. надати відповідь на заяву боржника від 18.12.2019 року та надати для ознайомлення в повному обсязі матеріали зведеного виконавчого провадження № 60823350, визнати протиправною та скасувати Постанову приватного виконавця Куліченка Д.О. від 19 грудня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебувають виконавчі листи, видані Центральним районним судом м.Миколаєва 13 травня 2019 року № 490/905/16-ц . 06.12.2019 року приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 60822398 та № 60823165 та обєднано в одне зведене виконавче провадження № 60822350.

16 грудня 2019 року скаржник дізнався про блокування своєї банківської картки та не дочекавшись отримання постанови про відкриття виконавчого провадження 18 грудня 2019 звернувся до приваного виконавця Куліченка Д.О. з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та відкласти проведення виконавчих дій строком на 10 робочих днів.

На час звернення до суду з цієїю скаргою вказана заява приватним виконавцем так і не розглянута.

Щодо ненадання для ознайомлення матеріалів виконавчого провадження, то вспуереч ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішеня, привтаний виконавець надав представнику боржника можливість ознайомитияс з матеріаами ВП лише 19 грудня 2019 року протягом 35 хвилин часу , чого було явно недостатньо.Даі пояснив, що знайоимитися з матеріалми ВП можна лище щосереди з 9.00 до 12.00 годин, поте враховуючи що гаступні середи 25 грудня та 0 1січня були вихідними днями, то привтаний викнаец зумисно створив перешкоди для реалізації прваа боржника на ознайомлення з матеріалами ВП.

Натомість 19 грудня 2029 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, асаме доходи ОСОБА_2 ,які він отримує у центральному обєднаному управлінні ПФУ м.Миколаєва у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди 3 806 267,95 грн .

Проте 06 грудня 2019 року приватним виконавцем будот накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та арешт на всі його рахунки в банківських установах . 18 грудня 2019 року винесено постанову про опис та арешт нерухомого майна боржника квартири з гаражем по АДРЕСА_1 , яке перебуває в іпотеці у стягувача . Отже рішення підлягає виконанню перш за все за рахунок майна боржника, яке перебуває в іпотеці стягувача та придбане за рахунок кредитних коштів. Отже , приватним виконавцем порушено черговість, чітко зазначену в ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження». Таким чином, дії приватного виконавця не відповідають положенням законодавства, а отже є неправомірними.

Справу передано судді Гуденко О.А. 26 березня 2020 року після повернення справи з суду касаційної інстанції.

В судове засідання представник скаржника ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала, надала додаткові письмові пояснення, в яких зазначає наступне. По-перше, зазначила, що вимоги скарги щодо визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця щодо ненадання відповідід по заяві боржника ОСОБА_2 , від 18.12.2019 року та ненадання для ознайомлення в повному обсязі матеріалі зведеного виконавчого провадження та зобов`язання його надати ці матеріали для ознайомлення в повному обсязі - не потребують судового розгляду за сплинвм тривалого часу, оскільки права боржника в цій частині неможливол відновити. При винесенні ж оскаржуваної постанови, приватний виконавець порушив порядок звернення стягнення на майно боржника, чітко встановлений ст.48, 68 ЗУ "Про виконавче провадження" , асаме щодо черговості зверненя стягнення на заробітну плату та пенсію. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутня заява стягувача про звнернення стягнення на пенсію боржника, натомістиь зі змісту заяви про відкриття пвиконавчого провадження слідує, що стягувач очікує виконання рішення суду саме за рахунок звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно й кошти боржника.

Приватний виконавець та представник АТ "ОТП Банк" у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з будь якими заявами чи поясненнями до суду не зверталися.

Суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність цих учасників процесу, оскільки неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

У січні 2016 року акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк», банк) звернулося з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 13 червня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником яякого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким банк надав ОСОБА_2 кошти у розмірі 170 000 доларів США строком до 12 червня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов кредитного договору. 13 червня 2006 року з метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № SR-400/160/2006, яка зобов`язалась відповідати солідарно з боржником за повне виконання зобов`язань.

АТ «ОТП Банк» просило стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку 147 816,11 доларів США (3 384 235,06 грн) та судові витрати.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року позов АТ «ОТП Банк» задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-400/127/2006 від 13 червня 2006 року в загальному розмірі 147 810,49 доларів США (еквівалент 3 384 109,05 грн), з яких: 127 554,28 доларів США (еквівалент 2 920 342,48 грн) - заборгованість за кредитом; 20 256,21 доларів США (еквівалент 463 764,27 грн) - заборгованість за процентами.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до АТ «ОТП Банк» про визнання кредитного договору № ML-400/127/2006 від 13 червня 2006 року, додаткового договору № 1 від 26 вересня 2011 року, додаткового договору № 2 від 28 квітня 2014 року та іпотечного договору № PCL-400/281/2006 від 13 червня 2006 року недійсними відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 березня 2019 року, залишеною без змін Постановою Веровного Судуд від 03 березня 2020 року , рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2018 року в частині задоволення позовних вимог та розподілу судових витрат скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Позов АТ «ОТП Банк» задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-400/127/2006 від 13 червня 2006 року станом на 10 грудня 2015 року в загальному розмірі 118 266,91 доларів США, з яких: 113 748,11 доларів США - заборгованість за кредитом; 4 518,80 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № ML-400/127/2006 від 13 червня 2006 року станом на 10 грудня 2015 року в загальному розмірі 29 543,58 доларів США, з яких: 13 806,17 доларів США - заборгованість за кредитом; 15 737,41 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 ЦПК України: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19.03.1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Згідно зі статтю 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності, тощо.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження (положення частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

06.12.2019 року приватним виконавцем Куліченко Д.О. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження (ВП № 60822398 та ВП № 60823165) по виконанню виконавчого листа № 490/905/ 16-ц , того ж дня винесено Постанови у цих ВП про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 10 відсотків від суми, що підлягає стягненню.

06 грудня 2019 року приватним виконавцем Куліченко Д.О, винесено Постанову про об`єднання виконавчих (вищевказаних) проваджень у зведене виконавче провадження ВП № 60823350.

06 грудня 2019 року приватним втконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням осоновної винагороди привтаного виконавця 16 591,53 доларів США та Постанову про арешт майна боржника

Того ж дня на адресу боржника, вказану у виконавчому документі та на адресу реєстрації місяця проживання боржника, приватним виконавцем направлені вказані останови з супровідним листом , в якому роз`яснено права та обов`язки боржника у виконавчому провадженні .

В строк, наданий приватним виконавцем для самостійного виконання, рішення боржником не виконано, у зв`язку з чим приватним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник у власності має нерухоме майно квартиру, 7-ми кімнатну з гаражем за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації АТ КБ «Приватбанк», на рахунках ОСОБА_2 недостатньо коштів для виконання постанови від 06 грудня 2019 року про арешт коштів.

Відповідно до відповіді на запит від 09 грудня 2019 року Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами про останнє місце роботи, інформацію не знайдено.

З відповіді на запит від 09 грудня 2019 року Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, слідує, що юридичну особу ліквідовано (припинено)/фізичну особу - підприємця припинено.

18 грудня 2019 року виконавцем здійснено вихід за адресою проживання боржника , при якому встановлено, що двері ніхто не відчинив, доступ до квартири не надано, вимоги виконавця не виконано.

18 грудня 2019 року приватним виконавцем Куліченко Д.О. винесено Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника в межах ЗВП № 6023350, якою описано та анкладено аопешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , - семикімнатну квартиру з гаражем в

АДРЕСА_2 грудня2019 боржник ОСОБА_2 , звернувся до привтаного викнавця з заявою, в якій прсив надати йому копії постанов по ВП № 60823398, надати можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого првадження та відкласти проведення виконавчиз дій на строк до 10 робочих днів .Про час ознайомлення з матеріалами прсив повідомити його представника адвлката ОСОБА_1 по телефону.

19 грудня 2019 року приватним виконавцем викнавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження обєданого у зведене 06.12.2019 з примусового виконання виконавчих документів, виданих центральним районним судом м.Миколаєва 13.05.2019 року № 490/905/16-цм- винесено Постанову про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію та інші доходи блржника , якою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отоимує дохід у Центральному об`єднпному УПФУ в м.Миколаєві у рзмірі 20 відсотків виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди 3806267,95 грн.

Також в подальшому 10 січня 2020 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні та призначено проведення оцінки вищевказаного нерухомого майна боржника.

14 та 21 січня 2020 року винесені постанови про арешт майна боржника , та як вбачається з роздруківки лотів ДП "Сетам" , вказана квартира боржника та деяке рухоме майно передані в межах ВП № 60823350 на реалізацію приватним виконавцем шляхом проведення електронних торгів.

Встановивши, що приватним виконавцем Куліченко Д.О. документи виконавчого провадження, як-то у тому числі постанови про відкриття виконавчого првадження, оскаржуванан постанова та повідомлення , надсилалися ОСОБА_2 як за адресою, зазначеною у виконавчому листі, так і за адресою реєстрації ( яку він сам зазначає у своїх заявах) при цьому від останньої не надходило повідомлень про зміну місця проживання (реєстрації), суд приходить до висновку , що приватний виконавець діяв у межах, визначених Законом України «Про виконавче провадження» .

Таклож суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги про визнання неправомірною бездіяльнясть приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. щодо ненадання відповіді на заяву боржника ОСОБА_2 від 18.12.2019 року та ненанадння для ознайомлення в повному обсязі матеріалів зведеного виконавчого провадження № 60823350 , зобов`язати приватного виконавця Куліченка Д.О. надати відповідь на заяву боржника від 18.12.2019 року та надати для ознайомлення в повному обсязі матеріали зведеного виконавчого провадження № 60823350 - оскільки на теперішній часм, як зазгначає сам представник скаржника вже відсутній предмет спору за цими вимогами.

Щодо не задоволення вимог заяви боржника про відкладення виконавчих дій на строк до 10 днів, то суд також невбачає підстав для визнання бездіяльності приватного виконавчця в цій частині неправомірною. Так, відповідно до ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження» , за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

З аналізу змісту цієї статті слідує, що відкладенн првеження виконавчих дій є правом, а не обовзяком виконавця- і лише за наявност обставин, що перешкоджають їх проведенню , або з підстав, зая яких стор буди позбавдлені можливості скорсиаттися своїми правами проте доказів наявності таких осбавин в своїй заяві скаржником наведено не було.

Предметом скарги ОСОБА_2 є оцінка законності дій приватного виконавця щодо вчинення виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження".

Неправомірні дії - дії, що порушують вимоги закону або інших нормативних актів, здійснюються всупереч праву. Вони являють собою заборонені нормами права форми поведінки суб`єктів права та порушують приписи юридичних норм. Отже, суть протиправності зводиться до об`єктивного порушення закону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст.18 Закону)..

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до ст.48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Умови звернення стягнення на заробітну плату боржника визначаються ст. 68 Закону України «про виконавче провадження.

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Приватним виконавцем не було надано суду відзиву на скаргу та для огляду матеріали виконавчого провадження не надані, а відтак враховуючи пояснення представника заявника та наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що приватним виконавцем не вчинено дій щодо здійснення повної перевірки майного стану, встановлення наявності у власності боржника грошових коштів, цінних паперів, рухомого та нерухомого майна, можливості звернення стягнення на нього. До того ж , до реалізації нерухомого майна боржника, в тому числі в межах іншого виконавчого провадження відносно солідарного боржника за цим самим виконавчим документои ОСОБА_1 ,, на майно якої також звернуто стягнення приватним виконавцем, немождиво визначити достатність вартості майна після його реалізації для повного погашення боргу за виконавчим листом.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що приватним виконавцем перед винесенням оскаржуваної постанови належним чином не було вчинено всіх виконавчих дій для примусового виконання рішення суду, які передують зверненню стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Крім того, з наявних у справі матеріалів також не вбачається, що до приватного виконавця звертався стягувач з заявою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 .

Отже, з наведеного вбачається, що Постанову приватного виконавця Куліченка Д.О. від 19 грудня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника було винесено передчасно, оскільки до винесення вказаної постанови приватним виконавцем не було належним чином вчинено всіх необхідних виконавчих дій, які передують застосуванню такого заходу примусового виконання рішення у виконавчому провадженні, та не дотримано вимог статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», що позбавлено боржника права на альтернативний порядок виконання рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того, у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 в частині щодо визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця Куліченка Д.О. від 19 грудня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Що стосується інших вимог скарги, то суд вважає, що у задоволенні даних вимог слід відмовити, як з тих підстав, що державний виконавець діяв в межах своїх повноважень відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», так і за відсутнісю предмета оскарження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 , заінтересована особа: стягувач Акціонерне Товариство «ОТП Банк» на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича , зобов`язати його вчинити певні дії , визнання протиправною та скасування Постанови від 19.12.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - задовольнити частково .

Визнати незаконною та скасувати Постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. від 19 грудня 2019 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника

ОСОБА_2 іншій частині скарги ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А. Гуденко