Справа № 128/184/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02.06.2020 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Саєнко О.Б. при секретарі: Бойко А.А.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

УСТАНОВИВ:

23.01.2020 позивач звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Поданий позов позивачем умотивовано тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.02.2019 з нього вже стягнуто на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 03 грудня 2018 року і до досягнення сином повноліття.

Вказує, що утримувані з нього аліменти загалом становлять 1/3 частку його доходу , що перевищує встановлену законом частку.

Зазначає, що визначений за вищезазначеним рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст.192 СК України та ст.ст.3, 118,119 ЦПК України.

Вказує, що у вересні 2018 він потрапив у лікарню в терапевтичне відділення, та після тяжкої хвороби йому визначено третю групу інвалідності.

Крім цього, у травні 2019 його стан здоров`я погіршився та йому було зроблено операцію, на яку також ним було витрачено значні кошти, тому він не міг працювати і отримувати дохід.

На даний час його щомісячний дохід визначається розміром його пенсії по інвалідності, а загальний розмір аліментів, який з нього відраховується складає більшу частину його доходу, що ставить його в скрутне матеріальне становище.

Тому просить суд зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються за рішенням суду у справі №128/3332/18 на розмір - ј частка його справжнього заробітку ( доходу ), щомісячно.

04.03.2020, через канцелярію суд відповідачем ОСОБА_2 ( ОСОБА_2) подано відзив на позовну заяву (а.с.29-31), відповідно до якого на думку відповідача обставини викладені в позовній заяві не відповідають дійсності, а позовні вимоги є незрозумілими та такими, що не підлягають до задоволення.

Вказує, що з додатків до позовної заяви убачається, що ОСОБА_1 має III групу інвалідності, однак з поданих ним додатків убачається, що після постановлення рішення суду стан здоров`я ОСОБА_1 не погіршився, а навпаки покращився, так як ще до звернення її до суду з позовом про стягнення аліментів, і відповідно ще до постановлення рішення суду від 05.02.2019 про стягнення аліментів, ОСОБА_1 мав І групу інвалідності, яку йому було призначено ще у вересні 2018 року. Перша група інвалідності була встановлена строком до 01.10.2019 року.

Зазначає, що у подальшому після постановления рішення суду від 05.02.2019 про стягнення аліментів, -27.09.2019 ОСОБА_1 установлено третю групу інвалідності строком до 01.10.2020 .

Вказує, що третя група інвалідності є тимчасовою і крім того, не позбавляє можливості позивача працевлаштуватися на роботу не пов`язану із значним фізичним навантаженням.

Крім цього, відповідач інших утриманців не має.

Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Вінницького районного суду від 29.04.2020 призначено справу до судового розгляду по суті та уточнені анкетні дані відповідача, а саме замість зазначеного прізвища відповідача у позові як « ОСОБА_5 », надалі вірне прізвище вважати як « ОСОБА_5 ».

10.05.2020 Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився; попередньо 29.04.2020 подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 також до судового засідання не з`явилася; 10.05.2020 подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності; заперечує з приводу задоволення позовних вимог з підстав зазначених нею у відзиві.

Вивчивши позов, відзив, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд вважає, що позов є не обґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволені, виходячи з такого.

Судом установлено, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.02.2019 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 03 грудня 2018 року і до досягнення сином повноліття ( а.с.7-8).

З копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 080406 від 27.09.2018 установлено, що позивач був особою з інвалідністю першої «Б» групи загального захворювання ; інвалідність встановлена до 01.10.2019 ( а.с.9).

А відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ № 371616 від 27.09.2019 - позивач є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання; інвалідність встановлена до 01.10.2020 ( а.с.11).

З копії довідки №3625 від 04.12.2019, виданої Вінницьким РУТСЗН судом установлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває в даній установі на обліку та отримує державну соціальну допомогу, яка з серпня 2018 по вересень 2019 у загальному розмірі становила 15 171 грн. ( а.с.13).

Відповідно до копії виписки стаціонарного хворого ОСОБА_1 судом убачається, що останній перебував на стаціонарному лікуванні у ВОКЛ ім. М.І. Пирогова з 27.05.2019 по 07.06.2019 (а.с.14).

Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз ст. 192 Сімейного Кодексу України, свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.81 ЦПК України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів.

Згідно до ч.1 ст.5 закону « Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Так, з врахуванням вимог ст. 182 СК України суд своїм рішенням повноважний визначати розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача у справі.

У даному випадку заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 05.02.2019 стягнуто з ОСОБА_1 ( позивача по даній справі) , на користь ОСОБА_3 ( відповідача у даній справі) , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 03 грудня 2018 року і до досягнення сином повноліття.

В своїх позовних вимогах позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються за рішенням суду у справі №128/3332/18 на розмір - ј частка його справжнього заробітку ( доходу ), щомісячно, оскільки як зазначено ним у позові з нього фактично на виконання заочного рішення суду стягується 1/3 його фактичного доходу.

У підготовчому засідання 09.04.2020 на виконання вимог п.3 ч.5 ст.12 ПК України, суд роз`яснив позивачу, що він має право уточнити заявлену ним позовну вимогу, а також роз`яснив наслідки не вчинення ним такої процесуальної дії до наступного засідання , об`явивши перерву в засіданні до 29.04.2020 для надання можливості позивачу скористатися таким правом та завчасно надати відповідну письмову заяву суду та її копії відповідачу .

В свою чергу , 29.04.2020 у підготовче засідання позивач не з`явився попередньо через канцелярію суду подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності, в якій зазначив щодо позовні вимоги підтримує у повному обсязі , у зв`язку з чим суд постановив ухвалу про призначення даної справу до судового розгляду по суті на 15.05.2020.

Суд вважає, що позовна вимога до задоволення не підлягає, оскільки є безпідставною, як такою що не гуртується на вище приведених нормах закону, оскільки позивач ОСОБА_1 не просить зменшити розмір аліментів стягнутих за рішенням суду від 05.02.2019, тобто з 1/4 частки на меншу іншу , а просить щоб з нього стягувались аліменти в тому ж самому розмірі, який установлений рішенням суду - ј частки заробітку (доходу), однак щоб у порядку виконання рішення суду з нього 1/4 частка стягувалася з фактичного отриманого ним заробітку (доходу).

З огляду на вищезазначені обставини, у задоволені позову слід відмовити повністю.

Також судом установлено, що наразі позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, на що суду надано копію довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 371616 від 27.09.2019; при зверненні до суду з даним позовом позивачем судовий збір по справі не сплачено.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 закону « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 закону « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Отже, з урахуванням положень ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що позивач не є суб`єктом, який звільнений від сплати судового збору за даним позовом, тому згідно вимог ст. 141 ЦПК, у зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір за подачу даного даним позовом у розмірі 840, 80 гривень.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265 ЦПК, Суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,- відмовити за безпідставністю.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь держави судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень, викладених в пункті 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, з урахуванням положень, викладених в пункті 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 02.06.2020.

Суддя: О.Б. Саєнко