Справа № 652/782/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року суддя Високопільського районного суду Херсонської області Дамчук О.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

в с т а н о в и в:

02.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви посилаючись на те, що має намір протягом десяти днів з дня постановления ухвали про забезпечення позову, пред`явити позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання спільною сумісною власністю майна, набутого під час шлюбу, про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля.

Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 із внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про накладення арешту, та складання постанови про опис належного йому майна, з передачею ОСОБА_2 майна на зберігання, а саме:

- на магазин продовольчих та промислових товарів, розташований в АДРЕСА_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 ;

- на речі домашнього вжитку, побутову техніку, меблі та інше майно, що знаходяться в будинку, розташованому в АДРЕСА_2 , зареєстрованому на ім`я ОСОБА_2 (згідно акта опису майна від 15.03.2019 року).

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_3 із внесенням до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про накладення арешту на:

-автомобіль RENAULT KANGOO ( спеціалізований вантажний фургон малолітражний-В НОМЕР_1 , колір БІЛИЙ ), 2013 року випуску, державний реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_2 ( колишній НОМЕР_3 ), зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною відчуження автомобіля, його пошкодження, передачі іншим особам та розукомплектування із складанням постанови про опис майна відповідача ОСОБА_3 вилученням у ОСОБА_3 або ОСОБА_2 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу RENAULT KANGOO (спеціалізований вантажний фургон малолітражний-В НОМЕР_4 , колір БІЛИЙ), 2013 року випуску, державний реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_2 та 2 ключів від замка запалення до даного автомобіля, встановлення місця зберігання транспортного засобу за адресою АДРЕСА_2 ( в гаражі літ. «Б» згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 108938246 від 25.12.2017 року ) з проведенням опечатування та опломбування місця зберігання та з передачею вказаного автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_2 без права експлуатації транспортного засобу до вирішення спору судом.

Оскільки невжиття заходів щодо забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому просить суд вжити заходів забезпечення позову.

Дослідивши подану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю, що таку слід повернути заявнику, з огляду на наступне.

Згідно із ч.3 ст.3 ЦПК провадження у цивільнихсправах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Форма та зміст заяви про забезпечення позову мають відповідати вимогам ст.151 ЦПК України. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати у заяві про забезпечення позову та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність застосування певного заходу забезпечення позову, зазначити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, як вбачається з заяви про забезпечення позову, її зміст не відповідає вказаним вимогам визначеним ст. 151 ЦПК України.

Так, у поданій заяві про забезпечення позову заявником не викладено усі обставини потрібні для забезпечення позову, зокрема, не вказано про наявність у власності відповідача вищевказаного нерухомого майна та не обґрунтовано те, яким чином невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, заявником у поданій заяві зазначено захід забезпечення позову забороною вчиняти певні дії відносно рухомого майна, яке належить третій особі.

Згідно наданої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що ОСОБА_2 являється власником автомобіль RENAULT KANGOO (спеціалізований вантажний фургон малолітражний-В НОМЕР_1 , колір БІЛИЙ), 2013 року випуску, державний реєстраційний номер автомобіля НОМЕР_3 . В заяві про забезпечення позову, заявник зазначає, що в 2018 році ОСОБА_2 відчужив вказаний транспортний засіб ОСОБА_3 , але доказів даної угоди до заяви не додано, також не надано доказів, хто саме на даний час являється власником даного транспортного засобу.

Що стосується накладення арешту на магазин продовольчих та промислових товарів, розташований в АДРЕСА_1 , заявником також не надано доказів, хто саме на даний час являється власником даного продовольчого магазину.

Крім цього, заявник просить накласти арешт на речі домашнього вжитку, побутову техніку, меблі та інше майно, що знаходяться в будинку, розташованому в АДРЕСА_2 , згідно акту опису майна від 15.03.2019 року, але також не надано жодного доказу, хто саме являється власником будинку по АДРЕСА_2 , оскільки наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.12.2017 року, стосується будинку по АДРЕСА_3 , також не надано доказі чи знаходяться всі перераховані речі домашнього вжитку в даному будинку на даний час, оскільки акт складався станом на вересень-жовтень 2018 року.

Таким чином заявник на час звернення до суду з заявою про забезпечення позову не надала належних та допустимих доказів з приводу володільця нерухомого та рухомого майна, щодо якого просить вжити заходи забезпечення позову.

Крім цього звертаю увагу, що предметом позову є порушені права позивачки на спільно нажите майно, а не реалізація предмета спору.

Саме тому, що ОСОБА_1 при поданні заяви про забезпечення позову порушено вимоги ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України в частині зазначення необхідності і доцільності вжиття заходів забезпечення позову. До заяви не надані докази, які б свідчили про необхідність і доцільність вжиття заходів забезпечення у вигляді накладення арешту, заборони вчиняти певні дії відносно рухомого та нерухомого майна.

Крім того, заявником не вказані інші відомості, які потрібні для забезпечення позову, зокрема, ціна позову (вартість) майна, на яке такий просить заборонити вчиняти реєстраційні дії з метою забезпечення позову, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості встановити співмірність позовних вимог заходу забезпечення позову, який просить застосувати заявник.

Крім того, заявником не викладено пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Слід зазначити, що згідно із ч.ч.1-5 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи,, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

З аналізу вищенаведених норм цивільного процесу вбачається, що метою застосування заходів зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Питання вжиття заходів зустрічного забезпечення вирішуються судом, який остаточно і визначає захід зустрічного забезпечення, який має бути вжитий в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Позивач не наділений правом на вирішення доцільності застосування зустрічного забезпечення, тобто вказані заходи застосовуються не за ініціативою повивача. Позивач має лише зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо позивач не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Відповідно ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, оскільки подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, то така заява за правилами ч.9 ст.153 ЦПК України підлягає поверненню, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 150-153, 258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, повернути заявниці.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Дамчук