Справа № 766/5117/20
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

21.05.2020 року м.Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Войцеховська Я.В. розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів ( авансу) за попереднім Договором купівлі-продажу від 18.02.2020 року в розмірі 122 500 грн.

Ухвалою суду від 03.04.2020р. прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

21.05.2020р. через канцелярію суду надійшла заява від позивача про забезпечення позову шляхом накладання арешту на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,145 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу. В обґрунтування заяви позивач зазначає , що відповідач 17.04.2020р. вже розпорядилася належним їй майном продавши будинок в м.Херсоні. Вважає, що існує реальна загроза того, що відповідач може реалізувати і інше належне їй майно, що утруднить виконання рішення суду про стягнення суми грошових коштів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9від 22грудня 2006року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Співмірність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник посилався на відчуження відповідачем нерухомого майна, що у подальшому у разі задоволення позовних вимог унеможливить відновлення порушених прав позивача.

В заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, відсутні посилання на докази реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову , оскільки позивачем не доведено що на теперішній час кошти з продажу будинку відповідач не може витратити на задоволення вимог позивача, також відсутні підстави вважати, що відповідач має намір продати ділянку в м. Харків і витратить кошти не для здійснення розрахунку з позивачем, крім того між запропонованими заходами та предметом позову відсутній безпосередній правовий зв`язок.

Керуючись ст. ст.149-151, 153, 354 ЦПК України, приймаючи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 22грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

ухвалив:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Я.В. Войцеховська