Справа № 669/1204/19
Провадження № 2/669/70/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі :

головуючої - судді Бараболі Н.С.,

за участю секретаря Рудої Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Білогір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

19.11.2019 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позову вказав, що за рішенням суду він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Діти проживають спільно із відповідачкою. Відмітив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , та у них народилися дочка ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 . Зазначає, що у нього суттєво погіршився матеріальний стан, оскільки на даний час тимчасово безробітний, а в селі за місцем проживання постійну роботу неможливо знайти. Крім того, змінився сімейний стан, так як у нього народилося двоє дітей, які на даний час неповнолітні та перебувають на його утриманні. Відповідно не може сплачувати аліменти в розмірі, визначеному рішенням суду, тому просив визначити їх в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину.

27.12.2019 року ОСОБА_2 , відповідачем по справі, надано суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що відсутність постійного місця роботи і зміна сімейного стану, а саме перебування на утриманні позивача двох неповнолітніх дітей народжених в іншому шлюбі, не є підставою для зменшення розміну аліментів, адже кожна сім`я в даний час має можливість та умови для того щоб спланувати можливість утримати та виховати здоровими дітей. Відмітила, що з часу розлучення позивач не цікавився долею дітей, не проявляв батьківської турботи та уваги. Крім того, просила врахувати, що вона є інвалідом, постійно хворіє, щоденно приймає лікарські засоби та періодично проходить лікування в дорогих лікувальних закладах. Разом з тим, зазначила, що на даний час розмір аліментів не може бути менший 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в зв`язку із чим просила рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 26 липня 2013 року змінити та проводити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

В поданій відповіді на відзив від 13.01.2020 року ОСОБА_1 не погодився із твердженнями Відповідача, оскільки чоловік, з яким на момент розірвання шлюбу проживала відповідачка, виявив бажання сам утримувати дітей і забороняв позивачу це робити. Крім того, під час переїзду на постійне місце проживання до АР Крим, відповідачка відмовилась залишити дітей проживати разом з ним та не дозволяє спілкуватися з дітьми. Зазначив, що не просить звільни його від сплати аліментів, а лише просить зменшити їх розмір, так як на даний час він не має постійного місця роботи та у нього змінився сімейний стан, народилося двоє дітей, які перебувають на його утриманні. Разом з тим, клопотання відповідача про зміну розміру аліментів не підлягає задоволенню, оскільки питання збільшення (зменшення) розміру аліментів розглядаються в позовному провадженні, а відповідачкою не подано зустрічний позову відповідно до ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву.

В свою чергу, в поданому запереченні на відповідь на відзив від 11.02.2020 року ОСОБА_2 вказала, що позивачем не підтверджено доказами обставини, що йому заборонено утримувати своїх дітей та що від підтримує зв`язок із дітьми. Зменшення розміру аліментів вважає несправедливим, оскільки встановлено мінімальний розмір аліментів. Наявність у ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів підтверджує неправдивість позивача щодо проявів турботи відносно дітей.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають спільно із матір`ю ОСОБА_2 , відповідачкою по справі. Вказані обставини визнаються сторонами і не підлягають доказуванню відповідно до ст.82 ЦПК України.

Відповідно до рішення Білогірського районного суду Хмельницької області №669/822/13-ц від 26 липня 2013 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу) на двох дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 липня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Довідкою-розрахунком, виданим 09 січня 2020 року начальником Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного управління юстиції (м.Хмельницький), підтверджується те, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01.01.2020 року становить 61476,71 грн.

ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 У них народилися дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . З 02.07.2019 року ОСОБА_5 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується даними витягу з наказу №98-к, виданого 25.06.2019 року комунальним закладом «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні роз`яснення містить п.17 постанови Пленуму ВСУ Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, чинним законодавством передбачена можливість зміни способу присудження аліментів, а саме зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Позивач ОСОБА_1 просить змінити розмір стягуваних аліментів із 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) на 500 грн. на кожну дитину. Докази, на які посилається позивач, як на підставі своїх позовних вимог, як то перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність постійного місця роботи не підтверджені відповідними доказами. Відомості, щодо стану здоров`я та матеріального становища позивача ОСОБА_1 , наявності у нього рухомого та або нерухомого майна, у суду відсутні. Крім того, суд звертає увагу на те, що із позивача стягуються аліменти в мінімальному гарантованому розмірі.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - відсутності змін у матеріальному або сімейному стані одержувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, суд вважає, що підстави визначені законом для зміни розміру аліментів відсутні.

Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога відповідачки ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, оскільки питання зміни розміру аліментів розглядається в позовному провадженні, а відповідачкою не подано зустрічний позову відповідно до ст.193 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 140,151,181-182,192 СК України, ст.ст. 13, 247,263-265, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26 березня 2020 року.

Суддя Н. С. Бараболя