Справа № 761/1394/20
Провадження № 2/761/3836/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань: Вольда М.А.

позивача та його представника: Фурмана В.М., Геріх М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У січні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) до Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп»(надалі по тексту - відповідач), у якому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 8 732,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 9 жовтня 2016 року близько 8 год. 40 хв., ОСОБА_1 ,керуючи автомобілем Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 в с. Костянтинівка по вул. Леніна зіткнувся із автомобілем Фольцваген, д.н.з. НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_2 .

Постановою Смілянського міськрайонного суду від 16 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в страховій компанії ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на підставі полісу від 13 березня 2016 року (дія з 25 березня 2016 р. по 24 березня 2017 р.). Ліміт відповідальності по майну 100 000 грн., франшиза 1 000 грн.

Учасник ДТП ОСОБА_2 звернувся до відповідача і 25 жовтня 2016 року за його участі та представника страхової компанії було проведено Ремонтну калькуляцію №16-840/59, згідно якої вартість ремонту його автомобіля становить 35 711 грн. 43 коп.

На підставі заяви, з врахуванням відшкодування позивачем франшизи страховою компанією за згодою ОСОБА_2 було відшкодування йому суму в розмірі 28 391 грн. 43 коп.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року по цивільній справі №703/358/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 44 157 грн. 34 коп. та моральну шкоду у сумі 1 000 грн., а всього 45 157 грн. 34 коп.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2018 року рішення Смілянського міськрайонного суду від 27 лютого 2018 року змінено в частині визначення суми, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача для відшкодування матеріальних збитків та в частині розподілу судових витрат та вказано, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 має бути стягнуто 36 837 грн. 34 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. В решті рішення Смілянського міськрайонного суду від 27 лютого 2018 року залишено без змін.

На думку позивача, ОСОБА_2 безпідставно звернувся до суду з позовом про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди, а позивачем відшкодовано збитки, які були застраховані страховою компанією, що становлять 8 732,87 грн., що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що страхувальник та потерпілий не оскаржували рішення страховика про виплату страхового відшкодування в сумі 28 391,43 грн. Страховик не здійснює відшкодування реальних (фактичних) витрат потерпілого, а приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування. Предметом спору у цивільній справі № 703/358/17 було стягнення із ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 різниці між реальними (фактичними збитками) та сплаченим страховим відшкодуванням. Зазначене вище свідчить, що вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 8 732,87 грн., сплачених у межах цивільної справи № 703/358/17, не підлягають задоволенню, оскільки виходять за правові межі регулювання правовідносин між позивачем та страховиком.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданому до суду відзиві просив здійснювати розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

Ухвалою суду від 17.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Протокольною ухвалою суду від 19.05.2020 року до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09 жовтня 2016 року о 11 год. 00 хв. по вул. Леніна в с. Костянтинівка Смілянського району, перед початком руху автомобілем DAEWOO LANOS, державний знак НОМЕР_3 , та зміною напрямку руху (поворот ліворуч), не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen, державний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16.11.2016 року встановлена вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до відповідальності у межах санкції вказаної статті (а.с. 18).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

У подальшому, ОСОБА_2 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 57049,57 гривень відшкодування матеріальної шкоди, 10000 гривень відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2018 року у цивільній справі №703/358/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у сумі 44157 гривень 34 копійки та моральну шкоду в сумі 1000 гривень, а всього 45157 гривень 34 копійки (а.с. 10-13).

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 22 травня 2018 року рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2018 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «УСК «КНЯЖА ІНШУРАНС ГРУП», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди - змінено в частині визначення суми, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача для відшкодування матеріальних збитків та в частині розподілу судових витрат, вказавши, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 має бути стягнуто 36837,34 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. У решті рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2018 залишено без змін.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , а автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_1 .

Згідно полісу №АЕ/7310982 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 25.03.2016 між ОСОБА_1 ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» укладеного договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано транспортний засіб «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 . Строк дії вказаного договору з 25.03.2016 по 24.03.2017. Ліміт відповідальності по майну 100000,00 грн. Франшиза 1000,00 грн.

Вартість ремонту автомобіля позивача становить 102716,66 грн. Загальна сума вирахувань зношення запчастин без ПДВ становить 67005,23 грн. Загальна сума після вирахувань становить 35711,43 грн.

ОСОБА_2 погодився на страхове відшкодування у сумі 28391,43 грн.

ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виконала свої зобов`язання перед ОСОБА_2 у повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до акту виконаних робіт від 26.10.2016, виготовленого та підписаного ОСОБА_3 , вартість відновлювальних робіт транспортного засобу ОСОБА_2 склала 84441,00 грн.

Оскільки ремонті роботи по відновленню транспортного засобу позивача виконані особою, яка уповноважена на проведення таких робіт (ФОП із відповідним видом діяльності), акт містить найменування виконаних робіт, кількість витраченого часу та використаних запчастин, вартість робіт та запчастин, суди дійшли до висновку про те, що цей акт виконаних робіт від 26.10.2016 є належним доказом фактичної вартості ремонту автомобіля ОСОБА_2

Загальна сума ремонтних робіт по відновленню автомобіля ОСОБА_2 , пов`язана з його пошкодженням внаслідок ДТП 09.10.2016, становить 71548,77 грн.

Враховуючи, що джерело підвищеної небезпеки - автомобіль «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 , своїми діями останній спричинив ОСОБА_2 матеріальні збитки, розміру страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди потерпілому, отже в частині, яка перевищує розмір страхового відшкодування збитки потерпілому має відшкодувати сам ОСОБА_1 .

Крім того, оскільки сам факт участі в ДТП, тобто в події, яка є апріорі небезпечної для життя та здоров`я її учасників, спричиняє виникнення в особи моральних страждань, які полягають, зокрема, у відчутті страху та необхідності докладати додаткові зусилля для відновлення попереднього стану як свого здоров`я так і свого майна, суди дійшли висновку про необхідність компенсації потерпілому за рахунок винуватця моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

Таким чином, всього з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 37837,34 грн.

Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За умови ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 22.1. зазначеного Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, потерпіла особа має право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Як на підставу для задоволення позову ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_2 безпідставно звернувся до суду з позовом про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди, а позивачем фактично відшкодовано збитки, які були застраховані страховою компанією, що становлять 8 732,87 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» виконало свої зобов`язання перед ОСОБА_2 у повному обсязі, що встановлено у ході розгляду справи № 703/358/17. При цьому, стягнута за результатами розгляду справи сума коштів у розмірі 37837,34 грн.є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також завданою моральної шкодою, що не являється страховою виплатою.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача, як страховика, є безпідставними, оскільки страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування, вказане рішення не було оскаржене у встановленому законом порядку, а тому, у задоволенні даного позову слід відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 509, 636, 979, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3-5,12-13, 76-92, 95, 133, 141, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» про стягнення коштів, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», , адреса знаходження: м.Київ, вул.Глибочицька, 44.

Суддя: А.А.Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2020 року