справа № 165/148/20
провадження №2/165/286/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Пилипчук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання втрати права на користування житлом, -

встановив:

16.01.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання втрати особою права на користування житлом.

Вимоги мотивує тим, що вона є власником житлової квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2017 року. У спірній квартирі зареєстрований попередній власник квартири ОСОБА_2 , ОСОБА_3 рідна сестра позивача, ОСОБА_4 , дитина під опікою власника. Стверджує, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає з 2012 року. Позивач є новим власником квартири, вона має право, у відповідності до ст. 391 ЦК України, вимагати від відповідача усунути перешкоди у користуванні своєю власністю. Позивач з відповідачем договору найму не укладав, іншої домовленості щодо його проживання та реєстрації місця проживання в спірній квартирі не було. Вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явилися, подали суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує з наведених у позовній заяві підстав. У разі відсутності відповідача не заперечують щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином через розміщення судового виклику на вебсайті суду, відзив на позов не подано.

Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що житлова квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 26.05.2017 року (а.с.4,5).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією будинкової книги (а.с.6/8).

Відповідно до акту складеного головою ОСББ «Гагаріна, 26-НВ» (а.с.9) ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з березня 2012 року по даний час. Жодних речей відповідача у даній квартирі не має.

Предметом спору даної справи є питання захисту права приватної власності позивача на житло, яке вирішується судом в межах цивільно-правових відносин.

Житлова квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим за вказаною адресою, порушує її право власності, в т.ч. можливості на свій розсуд здійснювати правомочності щодо володіння, користування і розпорядження своїм майно.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

У суді встановлено, що відповідач понад один рік без поважних причин відсутній по місцю реєстрації, і не належить до переліку осіб, за яким, у відповідності до ст.71 ЖК України, зберігається житло понад зазначений строк. Судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі, а тому суд визнає ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог ст.405 ЦК України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач був зареєстрований у спірній квартирі як колишній власник. Згідно з договором купівлі-продажу позивач зареєстрував своє одноосібне право власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 .

Приймаючи рішення, суд враховує, що право користування спірним житлом втрачено відповідачами внаслідок зміни власника на це житло, яке відбулося в зв`язку з договором купівлі-продажу.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що збереження за відповідачами права на користування спірною квартирою та реєстрація у ній, порушують законні права позивача, створюють йому перешкоди у здійсненні ним всіх складових права власності, в тому числі права розпорядження належним майном.

Тобто право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з ст. 141 ЦПК України підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача 840,80 грн. сплаченого судового збору, що підтверджується документально (а.с.1), та 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст.81, ст. 89, ст. 141, ст. 263, ст. 264, ст.ст. 280, 281, 282 ЦПКУкраїни, на підставі ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд, -,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні майном прав власника житла шляхом визнання ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер невідомий, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стянути з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер невідомий, 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. сплаченого судового збору, 2000 (дві тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу, всього 2840 (дві тисячі вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк щодо апеляційного оскарження судового рішення продовжуються на строк дії такого карантину.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд Волинської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук