Справа №333/2680/20
Пр. № 2/333/1749/20
29 вересня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
представника позивача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує наступним. Він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. Позивач зазначає, що до укладення даного договору, ця квартира належала ОСОБА_4 .Згідно п. 14 вищезазначеного Договору купівлі-продажу, продавець ОСОБА_4 зобов`язувався знятися з реєстраційного обліку в цій квартирі та зняти з обліку інших осіб, які мешкають/зареєстровані в ній. Відповідачка була зареєстрована в цій квартирі ще до виникнення права власності у позивача. Чи була вона у родинних зв`язках з попереднім власником позивачу не відомо. З моменту придбання квартири позивачем, відповідач ніколи в ній не проживала та не користувалась цим житлом, речі відповідачки в квартирі відсутні. Позивач вказує, що реєстрація відповідачки у належній йому квартирі створює перешкоди у здійснені права власності. На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування вищезазначеним житловим приміщенням.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.06.2020 р. відкрито провадження по даній справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам наданий строк для надання заяв по суті справи.
В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відносно ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала.
В судове засідання відповідачка по справі повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов та будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надавала. Судом були направлені судові повістки на зареєстровану адресу місця проживання відповідачки, які повернулися на адресу суду з причин «адресат відсутній за адресою». З урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що є всі умови для ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів.
Вислухав пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.01.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. На підставі укладеного Договору купівлі-продажу, приватним нотаріусом здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем, що підтверджується Витягом з державного реєстру від 21.01.2020 року.
З вищезазначеного Договору купівлі-продажу вбачається, що у колишнього власника квартири ОСОБА_4 виникло право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2014 р.
Як вбачається з п. 14 Договору Продавець ОСОБА_4 зобов`язується знятись з реєстраційного обліку та зняти з обліку інших осіб, які мешкають/зареєстровані в ній всіх в день укладення договору.
З інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 01-71/7538 від 10.06.2020 р, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована за вказаною адресою з 02.02.1970 р.
В порушення умов Договору купівлі - продажу продавець та інші особи, які були зареєстровані в цій квартирі не знялась з реєстраційного обліку.
Однією з підстав припинення права власності, відповідно до ст. 346 Цивільного кодексу України є відчуження власником свого майна.
Члени сім`ї попереднього власника втрачають право користування квартирою із переходом права власності на квартиру до нового власника, оскільки право користування є похідним від прав власника, членом сім`ї якого вони були (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 05.11.2014 по справі № 6-158цс 14 та Верховного Суду у постанові від 22.05.2019 по справі № 180/1388/17).
З огляду на вищезазначене, відповідачка, із переходом права власності колишнього власника ОСОБА_4 до нового власника, позивача, - ОСОБА_2 , втратила право користування вищезазначеним нерухомим майном.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів «2,4,7, та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, яким означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди.
Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а за ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону, і це право в силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України - є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Реєстрація відповідача у квартирі, що належить позивачу на праві приватної власності, перешкоджає йому у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому майном.
З огляду на вищезазначене суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим майном, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, оскільки відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 05.10.2020 р.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя І.Й. Наумова