Справа №442/901/20
Провадження №2/442/550/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На підтвердження позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 18.09.2019 року. За вказаною адресою зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Однак, відповідачі були зареєстровані за даною адресою ще до 18.09.2019 року, коли власниками будинку були інші особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Відповідачі не є членами її сім`ї та фактично там не проживають. Наявність реєстрації відповідачів у вищевказаному будинку порушує її право як власника, позбавляє її можливості розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд. З припиненням права власності попередніх власників на житловий будинок, у відповідачів відсутні правові підстави користування житловим будинком, власником якого тепер є вона. Відтак, вона змушена звернутися до суду за захистом свого права власності.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити, проти заочного рішення суду не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи рекомендованою кореспонденцією, про причини неявки суд не повідомили, заяви про можливість розгляду справи у їх відсутності не надали. На підставі вище вказаного, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи.

Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , належить житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу 18.09.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 919, та згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 181486269 від 18.09.2019 року.

Як вбачається з копії довідки №207 від 11.02.2020 року, виданої Центорм надання адміністративних послуг виконкому Дрогобицької міської ради, згідно картотеки обліку місця проживання мешканців міста Дрогобича, в будинку АДРЕСА_1 станом на 11.02.2020 року зареєстровані: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 14.10.2005 року, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 11.07.2001 року та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з 19.06.2001 року.

Як стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької нотаріальної контори 22.11.2001 року № 2-2558, попередніми власниками будинку АДРЕСА_1 були ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.156 Житлового Кодексу з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Тобто право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення прав членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок (квартиру), а припинення права власності на цей будинок (квартиру) припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком (квартирою).

Відповідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

Даючи оцінку дослідженим доказам суд приходить до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки доказами установлено, що відповідачі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не є членами сім`ї власника - позивача ОСОБА_1 , не проживають в будинку АДРЕСА_1 та були там зареєстровані до набуття права власності на вказаний будинок новим власником. У зв`язку з припиненням права власності колишніх власників ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на вищезазначений житловий будинок, у відповідачів відсутні правові підстави користування цим будинком.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 12, 43, 81, 264, 265 ЦПК України , суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) задоволити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровану: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_3 ) такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.