Справа № 169/723/18
Провадження № 2/169/102/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю секретаря Мисюка П.З.

прокурора Сіндочан-Трофімук Л.А.

представника відповідача Савчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання справу за позовом заступника прокурора Волинської області Єфремова С.О. в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу про затвердження документації із землеустрою та повернення земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

Заступник прокурора Волинської області звернувся до суду в інтересах держави з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу про затвердження документації із землеустрою та повернення земельної ділянки.

Позов обгрунтований тим, що рішенням Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 05 червня 2014 року №35/5 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.0241 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Соловичі Турійського району Волинської області. 14 січня 2015 року право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (кадастровий номер :04:001:0977). Водночас, згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-3413/15-17-СГ від 05 жовтня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2.00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :04;:001:1158), що розташована на території Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області.

Таким чином, ОСОБА_1 , попередньо реалізувавши своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства шляхом приватизації земельної ділянки площею 0.0241 га, за кадастровим номером НОМЕР_1 :04:001:0977, розташованої в с. Соловичі Турійського району Волинської облсті, безоплатно, на підставі статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України отримав у власність земельну ділянку площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :04;:001:1158), що розташована на території Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області.

Посилаючись на вказані обставини, прокурор просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-3413/15-17-СГ від 05 жовтня 2017 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення»; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 2.00 га (кадастровий номер :04;:001:1158) у власність держави в особі уповноваженого органу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Ухвалою судді провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання.

Відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області в особі його представника Хитрик Н.В. через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, у якому просять у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що при передачі безоплатно у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області не порушено вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 , звертаючись із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для особистого селянського господарства, повідомив, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для особистого селянського господарства на території України він не скористався. Крім цього, зазначають, що у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави в суді як самостійного позивача, а належним позивачем повинно бути Головне управління Держгеокадастру у Волинській області.

У відповіді на відзив заступником прокурора Волинської області зазначено, що доводи відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, викладені у відзиві, є необґрунтованими, такими, що не заслуговують на увагу. Так, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, проводиться один раз по кожному виду використання. Виділення земельної ділянки з таким же цільовим призначенням особі вдруге є порушенням чинного законодавства (частини четвертої статті 116 ЗК України), тому оспорений наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області є незаконним та підлягає скасуванню. Також, заступником прокурора Волинської області стверджено, що оскільки відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області не вжито жодних заходів щодо усунення порушень та повернення спірної земельної ділянки у державну власність, з враховуванням того, що прокурором оспорюється наказ останнього та Головне управління Держгеокадастру у Волинській області є відповідачем у справі, то прокурор в цьому випадку представляє інтереси держави як самостійний позивач, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 травня 2018 року № 389/29/17.

Відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області в особі виконуючого обов`язки начальника Іващенка О.В. подано заперечення на відповідь на відзив, у яких у задоволенні позову просять відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явився, однак, подав адресоване суду клопотання про те, що позовні вимоги позивача він визнає повністю та просить справу розглядати за його відсутності.

Ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Савчук А.М. позовні вимоги позивача не визнала тапросила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві, а також запереченні на відповідь на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Таким чином, передбачена статтями 116 та 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа, яка скористалась своїм правом і отримала безоплатно у власність земельну ділянку, не має правових підстав для отримання безоплатно у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге.

Судом встановлено, що рішенням Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 05 червня 2014 року №35/5 затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0.0241 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Соловичі Турійського району Волинської області (а. с. 19).

14 січня 2015 року право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (кадастровий номер :04:001:0977)(а. с. 21).

Водночас, згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-3413/15-17-СГ від 05 жовтня 2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2.00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :04;:001:1158), що розташована на території Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області (а. с. 16).

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 липня 2018 року № 130388634 право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02 березня 2018 року (а. с. 29).

Відповідно до інформації, вказаної Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області у відзиві на позовну заяву, ОСОБА_1 , звертаючись із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для особистого селянського господарства, повідомив, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для особистого селянського господарства на території України він не скористався, що підтверджується відповідними заявами ОСОБА_1 (а. с. 62, 69).

Нормами закону чітко не встановлено повноважень органу державної влади чи місцевого самоврядування з приводу того, яким чином при передачі земельних ділянок у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом України, повинен діяти орган державної влади чи місцевого самоврядування, з метою недопущення порушень вимог статті 116 цього Кодексу з приводу передачі у власність громадянам безоплатно земельних ділянок лише один раз по кожному виду використання.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оспорений наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області №3-3413/15-17-СГ від 05 жовтня 2017 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» порушує вимоги земельного законодавства, зокрема, статті 116 ЗК України, про те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян проводиться один раз по кожному виду використання, оскільки ОСОБА_1 вже використав попередньо своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, набувши у власність земельну ділянку площею 0.0241 га (кадастровий номер :04:001:0977) згідно з рішенням Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області від 05 червня 2014 року № 35/5.

Отже, наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-3413/15-17-СГ від 05 жовтня 2017 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» щодо передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2.00 га (кадастровий номер :04;:001:1158) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Соловичівської сільської ради Турійського району Волинської області, є незаконним та підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин другої та третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, те, що передача ОСОБА_1 спірної земельної ділянки проведена всупереч законодавству, остання підлягає поверненню у власність держави.

Заперечення відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про те, що при передачі безоплатно у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області не порушено вимог чинного законодавства, оскільки ОСОБА_1 , звертаючись із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки для особистого селянського господарства, повідомив, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для особистого селянського господарства на території України він не скористався, суд не приймає до уваги, оскільки відсутність прямої вказівки в нормативно правових актах щодо необхідності перевірки використання фізичними особами права на безоплатну приватизацію земельної ділянки не свідчить про законність рішення органу державної влади.

Також не заслуговують на увагу твердження відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про те, що у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави в суді як самостійного позивача, а належним позивачем повинно бути Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, з огляду на таке.

За змістом статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Звертаючись до суду з позовом, заступник прокурора Волинської області зазначав, що заявляє позов в інтересах держави. При цьому, у спірних правовідносинах уповноважений державою здійснювати відповідні функції орган Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, є відповідачем у справі.

Звернення прокурора до суду з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні питання безоплатної передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності. Окрім того, суспільний інтерес полягає у поверненні земельної ділянки у розпорядження держави, що є умовою реалізації функцій держави із забезпеченням громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей усіх громадян використати своє право на приватизацію землі.

Таким чином, слід дійти висновку про неналежне виконання органом державної влади захисту інтересів держави, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних земельних правовідносинах, а тому на думку суду, враховуючи характер і суспільну значимість спірних правовідносин, прокурор належним чином обґрунтував підстави для звернення до суду з позовом на захист інтересів держави.

За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права та виходячи із характеру спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-3413/15-17-СГ від 05 жовтня 2017 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» та зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 2.00 га (кадастровий номер :04;:001:1158) у власність держави в особі уповноваженого органу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів в користь прокуратури Волинської області слід було би стягнути 4 405 гривень (по 2 202 гривні 50 копійок з кожного) судового збору (3 524 гривні судового збору, сплачено прокурором при зверненні з позовом до суду, та 881 гривню за подання заяви про забезпечення позову).

Однак, за змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати, які підлягали стягненню з нього, в розмірі 2 202 гривні 50 копійок, слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків від цієї суми - 1 101 гривню 25 копійок; стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 1 101 гривню 25 копійок судового збору.

З відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, який позов не визнав, слід стягнути на користь позивача 2 202 гривні 50 копійок судового збору.

Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову у вказаній справі учасники справи не подавали, а тому накладений арешт на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 :04;: НОМЕР_2 1158 продовжує діяти протягом 90 днів з дня набрання даним рішенням законної сили або до ухвалення судом рішення про його скасування.

На підставі викладеного, статей 116, 121, 152 ЗК України, статей 387, 1212 ЦК України та керуючись статтями 141, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов заступника прокурора Волинської області Єфремова С.О. в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу про затвердження документації із землеустрою та повернення земельної ділянки задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-3413/15-17-СГ від 05 жовтня 2017 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення».

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 2.00 га (кадастровий номер :04;:001:1158) у власність держави в особі уповноваженого органу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на користь прокуратури Волинської області 2 202 (дві тисячі двісті дві) гривні 50 (п`ятдесят) копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Волинської області 1 101 (одну тисячу сто одну) гривню 25 (двадцять п`ять) копійок судового збору.

Повернути прокуратурі Волинської області з державного бюджету 1 101 (одну тисячу сто одну) гривню 25 (двадцять п`ять) копійок судового збору, сплаченого нею згідно платіжних доручень № 1760 і № 1761 від 11 вересня 2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ім`я прокурора -ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, номер і серія паспорта невідомі.

Найменування відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, місцезнаходження: вул. Винниченка, 67, м. Луцьк, Волинська область, .

Ім`я представника відповідача - ОСОБА_3 , жителька: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Турійським РВ УМВС України у Волинській області 19 листопада 2007 року.

Ім`я відповідача - ОСОБА_1 , житель: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 8 травня 1997 року.

Головуючий