Справа № 417/882/20
Провадження № 2-к/417/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2020 р. с.Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Логвіненка Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Білянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Марківка Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації від 09 листопада 2019 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

До Марківського районного суду Луганської області через Східне міжрегіональне управління Міністерство юстиції у Луганській області надійшло Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації від 06 листопада 2019 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 .

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду Клопотання.

У зв`язку з тим, що м. Луганськ віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Луганськ (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) .

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Згідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Оголошення про виклик до судового засідання ОСОБА_2 було опубліковано на офіційному веб-сайті Марківського районного суду Луганської області тому він вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст. 467 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Перевіривши зміст Клопотання, встановивши відповідність вимогам чинного законодавства України, суд приходить о переконання, що Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації від 09 листопада 2019 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 , підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правове регулювання порядку розгляду зазначеного клопотання здійснюється нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди „ Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1995 року, а також нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ст.53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», клопотання про вирішення примусового виконання рішення подається в компетентний суд сторони, що домовляється, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано до суду, який виніс рішення по справі у першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, компетентному винести рішення по клопотанню.

Також, згідно п.5.1Розділу «Питання визнання і виконання іноземних судових рішень в Україні» Наказу Міністерства юстиції України від 27 червня 2008 року №1092/5/54 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень» (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за №573/15264), рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державною, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно п.5.2. даної Інструкції, Клопотання заінтересованої особи про визнання і виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу (іноземне клопотання) подається безпосередньо до суду України з урахуванням пункту 5.3 цієї Інструкції. Іноземне клопотання, якщо це передбачено міжнародним договором України, може бути подано до іноземного суду, який розглянув справу і ухвалив рішення у першій інстанції і який надсилає іноземне клопотання на розгляд компетентного суду України через Мін`юст.

Відповідно до п. 5.3. Інструкції, Іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно п. 5.4. Інструкції, Мін`юст, отримавши іноземне клопотання відповідно до абзацу другого пункту 5.2, перевіряє наявність та чинність міжнародного договору України у відносинах із запитуючою державою, а також наявність документів, необхідних відповідно до міжнародного договору для визнання та виконання рішення іноземного суду в Україні.

Якщо клопотання відповідає міжнародному договору України, Мін`юст через головне територіальне управління юстиції направляє іноземне клопотання до суду України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника чи його майна.

Відповідно до п.5.5. Інструкції, Розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу із Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 24 грудня 1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

У відповідності до п.12 Постанови ВСУ клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Процесуальні правовідносини, які спрямовані на визнання та виконання рішень іноземних суддів в Україні врегулюванні у розділі ІХ чинного Цивільно-процесуального кодексу України.

Заочним рішенням мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації від 06 листопада 2020 року № 2-1687/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволені в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новотошківка Луганської області Україна який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку та (або) іншого доходу боржника щомісячно починаючи з 04 вересня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального та (або) сімейного стану сторін (а.с. 3).

Заочне рішення набрало законної сили 14 січня 2020 року (а.с. 6).

Відповідно до Довідки мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації, вбачається, що заочне рішення суду від 06 листопада 2020 року № 2-1687/2019 на території Російської Федерації не виконувалося (а.с. 6).

Відповідно до ст.462 Цивільного процесуального кодексу України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ч.1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) або місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника (стаття 464 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вирок іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Як вбачається із Довідки мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації від 20 листопада 2019 року відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи (а.с. 5).

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи іноземним судом, відповідно до норм міжнародного права, що стверджується поданими доказами. Підстав для відмови у задоволенні Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у відповідності до ст.468ЦПК України не встановлено.

Задоволення ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації від 09 листопада 2019 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 не порушує права та інтереси, які охороняються державою, відповідають вимогам Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» 1993 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації від 09 листопада 2019 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 є законним та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди „ Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах»,ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1993 року, ст.ст.462,463,467,468 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації від 09 листопада 2019 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України заочного рішення мирового судді судової ділянки №201 Пушкинського судового району Московської області, Російської Федерації від 06 листопада 2019 року № 2-1687/19 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новотошківка Луганської області Україна який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку та (або) іншого доходу боржника щомісячно починаючи з 04 вересня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального та (або) сімейного стану сторін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Марківський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення,

має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.Г.Логвіненко