ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7679/20 Справа № 185/8811/19 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Каратаєвої Л.О., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради, Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради, Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради, Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» Павлоградської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Павлоградської міської ради, Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради, Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради, Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» Павлоградської міської ради про стягнення матеріальних збитків у розмірі 53749,56 грн., моральної шкоди 20000,00 грн., витрати з проведення експертного дослідження 2000,00 грн..

Позовні вимоги ОСОБА_1 , з урахуванням їх уточнень, мотивовані тим, що 10 серпня 2019 року він залишив свій автомобіль BYD F3, реєстраційний номер № НОМЕР_1 на паркувальному майданчику, розташованому біля дитячого парку по вулиці Соборній, між провулком Голубицького та вул. Центральною міста Павлограда Дніпропетровської області, і відійшов по своїм справам. Коли повернувся до свого автомобіля, то виявив, що він пошкоджений внаслідок того, що на нього впала велика гілка дерева, чим позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду. Зазначає, що відповідачі не належним чином здійснювали контроль за усіма зеленими насадженнями міста, що призвело до падіння гілки дерева на належний йому автомобіль. Матеріальна шкода, завдана позивачу, становить 55749,56 грн., та складається із шкоди, завданої пошкодженням автомобіля в сумі 53749,56 грн. та витрат з проведення експертного дослідження в сумі 2000,00 грн. Також позивачу завдана моральна шкода у розмірі 20000,00 грн., яка виразилась у тому, що позивач зазнав негативних емоцій, пошкодження автомобіля створило труднощі, що полягали у тимчасовій неможливості вести звичний спосіб життя.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути вказані матеріальну на моральну шкоду, а також витрати з проведення експертного дослідження.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме, стягнуто з Павлоградської міської ради матеріальну шкоду у розмірі 53749,56 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2000,00 грн. та моральну шкоду 5000,00 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що дерево, гілка якого впала на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста, а тому обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди слід покласти саме на Павлоградську міську раду. При цьому, задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд врахував фізичні, душевні і психічні страждання позивача дійшов висновку, що на користь останнього підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5000,00 грн..

В апеляційній скарзі Павлоградська міська рада посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції на надав оцінки актам обстеження зеленого господарства від 11 квітня 2019 року та 07 серпня 2019 року. Апелянт вказує, що за візуальним оглядом, дерево, яке впало на транспортний засіб позивача , було в задовільному стані, дерево живе, коріння не прогнивше. Несприятливі погодні умови, а саме зливні дощі та сильний вітер могли призвести до падіння гілки, тобто подія сталася внаслідок непереборної сили. Крім того, апелянт вказує, що земельна ділянка, на якій сталася подія, знаходиться у постійному користуванні Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради, а тому останнє несе обов`язок по утриманню даного об`єкту.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Павлоградської міської ради матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності. При цьому, врахувавши фізичні, душевні і психічні страждання позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5000,00 грн..

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля BYD F3, реєстраційний номер № НОМЕР_1 .

Встановлено, що 10 серпня 2019 року гр. ОСОБА_1 на своєму автомобілі BYD F3 під`їхав на паркувальний майданчик по вулиці Соборній міста Павлограда, припаркував автомобіль в установленому законом місці, без порушення Правил дорожнього руху, та відійшов по своїм справам.

Близько о 18.30 год. 10 серпня 2019 року з одного з дерев, розташованого біля паркувального майданчика, впала велика гілка, яка пошкодила автомобіль належний гр. ОСОБА_1 ..

Згідно висновку №70/19 експертного авто товарознавчого дослідження від 13 серпня 2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля BYD F3, складає 53749.56 грн..

За послуги експерта позивач сплатив 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 12 серпня 2019 року.

Встановлено, що земельна ділянка, на якій сталася пригода, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб, є комунальною власністю, цільове призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення для обслуговування та благоустрою Дитячого скверу по фактичному розміщенню.

Дерево, яке в результаті падіння, пошкодило транспортний засіб, було розташоване на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста Павлограда в особі Павлоградської міської ради.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.1166 ЦК України та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а на останнього в даному випадку покладається лише обов`язок доведення факту заподіяння шкоди та її розміру.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до ст.ст.1,13 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» до об`єктів благоустрою відносяться парки, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, шляхи, площі, майдани, набережні, прибудинкові території, пляжі, кладовища, рекреаційні, оздоровчі, навчальні, спортивні, історико-культурні об`єкти, об`єкти промисловості, комунально-складські та інші об`єкти у межах населеного пункту.

Елементами благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (п.2 ч.1 ст.21 Закону).

Відповідно до п.п.2.1,5.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105 (далі - Правила), на конкурсних засадах державними або місцевими органами влади призначаються підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства та є їх балансоутримувачами.

Згідно п.5.5 Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до п.5.8 Правил, догляд за зеленими насадженнями на вулицях, площах, бульварах, майданах повинен проводитися спеціалізованими підприємствами, організаціями зеленого господарства, які укомплектовані спеціальною технікою та механізмами, кваліфікованими спеціалістами, на умовах договору з балансоутримувачем.

Відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежуються усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Згідно п.5.2 Положення про систему моніторингу зелених насаджень у містах і селищах міського типу України, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 04.08.2008 року №240, з метою контролю за станом зелених насаджень міст та селищ міського типу балансоутримувач об`єкта благоустрою зеленого господарства здійснює їх загальні, часткові та позачергові огляди.

Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. Під час загального огляду обстежують усі елементи, а під час часткового - лише окремі елементи об`єктів благоустрою зеленого господарства. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо.

Відповідно до ст.125 ЗК України право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст.126 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Згідно з пп.7 п.«а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення; охорона зелених насаджень і водойм тощо.

Статтею 20 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.28 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Встановивши, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, тобто його власником є територіальна громада міста, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди та витрат по проведенню авто товарознавчого дослідження слід покласти саме на Павлоградську міську раду (суд помилково вказав Дніпровську) до відання виконавчого органу якої в силу пп.7 п.«а» ст.30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» належать організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення та яким не було належним чином забезпечено організацію роботу з питань благоустрою, а саме щодо обліку зелених насаджень, здійснення їх інвентаризації, проведення періодичних оглядів.

При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Врахувавши ступінь фізичних, душевних і психічних страждань позивача, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн..

Доводи апелянта в скарзі про те, що суд першої інстанції на надав оцінки актам обстеження зеленого господарства від 11 квітня 2019 року та 07 серпня 2019 року, а також те, що за візуальним оглядом, дерево, яке впало на транспортний засіб позивача, було в задовільному стані, живе, коріння не прогнивше, тоді як несприятливі погодні умови, а саме зливні дощі та сильний вітер могли призвести до падіння гілки, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до презумпції завдання шкоди не позивач повинен доводити вину відповідача у заподіянні шкоди, а саме відповідач має довести відсутність своєї вини, чого останнім ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції зроблено не було.

Твердження апелянта про те, що земельна ділянка, на якій сталася подія, знаходиться у постійному користуванні Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради, а тому останнє несе обов`язок по утриманню даного об`єкту, - колегія суддів також вважає безпідставними, так як власником земельної ділянки, на якій знаходить дерево, яке пошкодило автомобіль позивача, є, саме територіальна громада міста Павлограда в особі Павлоградської міської ради. Доказів того, що що вказане дерево перебуває на балансі іншої юридичної особи апелянтом також надано не було.

Інші доводи апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Павлоградської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Л.О. Каратаєва

Т.Р. Куценко