КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4148/2020 Доповідач - Мараєва Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 р. Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

Розглянули у порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного

суду

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2019 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «СС Лоун»

про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є. , перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2019 р. відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «СС Лоун» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

В апеляційній скарзі позивач просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 08 червня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 289675-А, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит в сумі 5500 грн. зі сплатою фіксованої ставки в розмірі 1,33% за користування кредитом, які сплачуються позичальником за кожен день строку користування кредитом, зазначеного в п.2.1.2 договору, що дорівнює 478,8% річних, з терміном повернення коштів 06 липня 2018 р.

Кредитний договір було укладено на підставі Примірного договору надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту та Правил надання коштів у позику, та на умовах фінансового кредиту ТОВ «СС ЛОУН».

Зазначений договір було укладено та оформлено у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію».

06 липня 2018 р. позивач уклав з відповідачем Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, якою було продовжено термін платежу за Кредитним договору до 04 серпня 2018 р.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як встановлено судом, пропозиція до укладення кредитного договору міститься на сайті відповідача. Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Текст примірного Кредитного договору, Правила, інформація щодо умов надання та погашення кредиту (сума та строк кредиту, розмір процентної ставки, розмір акційної процентної ставки, розмір річної процентної ставки, загальна вартість кредиту для споживача, розмір пені, тощо), а також вся інформація, що передбачена ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та інша необхідна інформація розміщена у вільному доступі на веб-сайті Товариства; без проставлення відмітки про ознайомлення із текстом Правил позивач не зміг би подати кредитну заявку.

Згідно п.10.10 Кредитного Договору Позичальник підтверджує, що отримав від Кредитодавця до укладання цього Договору інформацію, зазначену в ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

Згідно п.10.3 Кредитного договору Правила розміщені на сайті відповідача.

На момент укладення Договору позичальник підтвердив, що він ознайомлений з текстом Правил.

Тобто, надання ОСОБА_1 інформації щодо умов кредитування, а також передбаченої ч.2 ст.12 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» було підтверджене ним особисто електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором позивача, яким він підписав Кредитний договір, що підтверджує ознайомлення позивача з вищезазначеною інформацією.

Тому, суд правильно вважав, що доводи позивача про порушення ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» при укладенні кредитного договору є безпідставними, оскільки встановлено, що перед укладенням кредитного договору позивачу була надана повна, всебічна, об`єктивна та достовірна інформація щодо отримання та погашення кредиту, а також інформація передбачена вимогами чинного законодавства України.

У випадку незгоди з умовами кредитування позивач мав право відмовитися отримання кредиту та вийти з ІТС відповідача, чого він не зробив.

Що стосується доводів позивача щодо порушення законодавчих обмежень, передбачених п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо включення до кредитного договору несправедливих умов (встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором), - то враховуючи, що сума пені, що нарахована за кредитним договором складає 2640 грн. не перевищує 50 % вартості продукції (8681,88 грн.), що складається із суми кредиту та нарахованих процентів, суд обгрунтовано вважав ці посилання позивача такими, що не заслуговують на увагу.

Стосовно доводів позивача про відмову від обробки персональних даних, суд правильно вважав, що персональні дані ОСОБА_1 були отримані відповідачем на підставі п.3 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних», тобто на підставі укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Позивач добровільно надав відповідачу при укладенні договору особисті персональні дані, що було зумовлено необхідністю виконання кредитного договору.

Тому, будь-яка відмова від обробки персональних даних має бути безпосередньо пов`язана із чинністю відповідного кредитного договору. Оскільки, на сьогоднішній день Кредитний договір продовжує дію, відповідне відкликання згоди на обробку персональних даних можливе лише внаслідок припинення зобов`язань за відповідним договором.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч.1 ст. 202 ЦК України).

Правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він визнаний судом недійсним ( ст. 204 ЦК України).

Згідно положень ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Загальними вимогами чинності правочину є наступні: зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вичинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; не може суперечити правам та інтересам осіб. Правочин може визнаватись недійсним за наявності дефектів у будь-якому елементі правочину.

Згідно роз`яснень п.п.7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

За договором кредиту одна сторона - банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредиту встановлений строк та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Кредитний договір є договором консенсуальним, платним, двосторонньо зобов`язальним. Вимоги до форми і порядку укладення кредитного договору передбачено у ст. 1055 ЦК України, ст. 6 Закону України від 12 липня 2001 р. «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

Кредитний договір укладається між позичальником і кредитодавцем в письмовій формі і визнаначає взаємні зобов`язання стосовно суми кредиту, терміну його повернення, розміру та порядку сплати відсотків і не може змінюватися в односторонньому порядку.

До умов кредитного договору належать: об`єкти кредитування; розмір кредиту; умови його надання та погашення; процентні ставки за користування кредитом та порядок сплати процентів; умови здійснення банківського контролю за використанням коштів; способи забезпечення виконання зобов`язань клієнтом: перелік розрахунків та відомостей, необхідних для кредитування, строк їх надання клієнту; майнова відповідальність за порушення умов договору тощо.

Важливим є право позичальника на отримання попередньої достовірної інформації про умови кредитування, у тому числі про усі платежі, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Виходячи з ч.3 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інформація, яка надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги, без нав`язування її придбання.

Згідно п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на достовірну і доступну інформацію.

Як встановлено судом, оспорюваний кредитний договір укладено в електронній формі, що згідно ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Вищезазначений договір підписано сторонами у спосіб, передбачений цим Законом, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно п.4 ч.1 ст.21 цього ж Закону встановлено, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Порушення прав ОСОБА_1 як споживача, під час укладання кредитного договору та відповідно видачі кредитних коштів не встановлено.

Відповідно до п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Проте, позивачем позичальник не скористався наданим законом правом на відкликання згоди на укладання договору.

Оцінивши надані докази, укладений сторонами кредитний договір, обсяг та зміст прав і обов`язків сторін, які передбачені зазначеним договором та умовами надання споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору, що при підписанні спірного кредитного договору позивач погодився з його умовами, отримав кредитні кошти, тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що умови кредитного договору не суперечать принципу добросовісності і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача, підстав для визнання недійсним кредитного договору, які наведені позивачем, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд правильно дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «СС ЛОУН» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384, ч.1 ст.369 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2019 р. - залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :