Справа № 159/6851/19 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Провадження № 22-ц/802/547/20 Категорія: 70 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що з відповідачем перебували у шлюбі з 22.06.2003 р. до розірвання шлюбу у судовому порядку за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.11.2019. За час шлюбу у них народилась спільна дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відвідує ДДЗ № 11 м. Ковеля Волинської області і перебуває на її утриманні. Позивач зазначала, що кошти на утримання спільної неповнолітньої дитини відповідач добровільно не надає. Їх дитина потребує особливої уваги, так як вимагає постійної допомоги педагога - логопеда у вигляді 2 - 3 занять на тиждень з потребою оплати відвідування дитсадка. Вона на даний час має обмежений дохід, оскільки отримує мінімальну зарплату і несе всі витрати на дитину виключно самостійно. Їй самій матеріально важко утримувати дитину. Вказує, що відповідач має несталий дохід, періодично виїжджає на роботу за кордон і має змогу надавати утримання дитині.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд задовольнити вимоги повністю і стягувати з відповідача в її користь аліменти на неповнолітнього сина у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2020 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Вирішено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 768,40 грн судового збору. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вважала, що судом не в повній мірі з`ясовано всі обставини справи, тому просила рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивувала тим, що їй нещодавно стало відомо про постійне працевлаштування її колишнього чоловіка в Республіці Польща у ТОВ «Шклоланд». Згідно з дозволом на роботу іноземця на території Республіки Польща, переклад якого додає до матеріалів справи разом з апеляційною скаргою, мінімальна заробітна плата відповідача становить не менше 2000 злотих, що відповідно до курсу валют станом на 26.03.2020 складає 13 200 грн. Вказує, що дані докази не були нею надані в суді першої інстанції у зв`язку з тим, що були отримані пізніше від осіб, котрі працюють на даному товаристві з відповідачем, а факт постійного працевлаштування і місце праці колишній чоловік приховував від неї, а тому просить врахувати ці докази судом апеляційної інстанції. Також вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги в повній мірі те, що їхній син постійно потребує медичної допомоги, зокрема допомоги та консультацій ортопеда, придбання ортопедичного взуття.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги на вказану суму не доведені, мотиви та підстави, зазначені у скарзі, є необґрунтованими, а рішення суду є законним та таким, що ухвалене відповідно до вимог чинного законодавства.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначна відповідно до норм частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або0 відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції. приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об"єктивно не залежали від нього.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1500 грн, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд виходив із наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в частині розміру стягуваних аліментів та дати початку стягнення аліментів підлягає зміні з огляду на наступне.

Із матеріалів справи убачається, що у сторін по справі - позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 є неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6). Сторони перебували у шлюбі, який рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2019 року розірвано (а.с.9-11).

Судом також установлено, що батьки дитини проживають окремо, неповнолітня дитина проживає разом зі своє матір`ю - позивачкою в даній справі ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні.

За положенням статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частин першої та другої ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

З урахуванням того, що неповнолітня дитина перебуває на утриманні матері та того, що батьки в добровільному порядку не домовились про участь в утриманні сина, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів.

У своїй апеляційній скарзі позивачка просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , в розмірі 3000 грн.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, однак не у повній мірі взяв до уваги потреби дитини, її стан здоров"я та матеріальний стан сторін, та дійшов до передчасного висновку про стягнення аліментів у розмірі 1500 грн.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 грудня 2019 року - 1779 грн; віком з 6 до 18 років - 2 218 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 фактично визнав частково позов і просив стягнути з нього в користь позивачки аліменти на дитину в розмірі 1500 грн, вважаючи таку суму можливою для сплати, виходячи з того, що він не є працевлаштованим і перебуває станом на 23 грудня 2019 року на обліку в центрі зайнятості як безробітний.

Разом з тим, до апеляційної скарги ОСОБА_1 додано копії документів про підтвердження працевлаштування відповідача ОСОБА_2 в Республіці Польща та копію довідки про доходи позивача з відповідним перекладом на українську мову.

Дані докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються колегією суддів апеляційного суду, оскільки має місце винятковий випадок, оскільки справа стосується інтересів дитини, а також враховуючи, що позивач покликається на неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, та доводи апеляційної скарги із цього приводу є обґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції враховує, що прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, і кожен з батьків повинен надавати дитині щомісячно утримання у достатньому розмірі. Тобто, надання батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти забезпеченню гармонійному розвитку дитини, не обмежуючись мінімумом.

Докази існування обставин, що мають істотне значення для врахування судом при визначенні розміру аліментів, надала позивач ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції , а тому їх слід взяти до уваги при ухваленні рішення.

Оскільки, як вбачається з наданих доказів, відповідач отримує дохід у розмірі, що є не меншим, ніж 13200 грн на місяць (2000 польських злотих), то відповідно, на думку апеляційного суду, має можливість сплачувати аліменти і тому є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2300 грн на місяць.

На думку апеляційного суду, стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням стану здоров"я дитини та матеріального становища сторін, наведеного вище, рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ст.141 СК України) та фактичного затрачання позивачкою більше сил та засобів на догляд, виховання та розвиток дитини через проживання сина з нею.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для застосування ст.376 ЦПК України, а саме для зміни рішення суду першої інстанції та про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і стягнення аліментів у більшому розмірі, а саме в сумі 2300 грн на місяць.

Крім того, судом першої інстанції помилково зазначено дату початку стягнення аліментів з 23 січня 2020 року, оскільки відповідно до норм ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, тобто з 09 грудня 2019 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 грн 60 коп.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 269 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 269, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2020 року в даній справі в частині визначення розміру аліментів та часу, з якого присуджуються аліменти, змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2300 (дві тисячі триста) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1152 (одну тисячу сто п"ятдесят дві) гривні 60 копійок судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 01 червня 2020 року.

Головуючий

Судді