Справа № 373/1634/19
УХВАЛА

28 травня 2020 року м.Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Свояка Д.В.,

за участі секретаря судових засідань Литвишко В.М.,

розглянув заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді в цивільній справі № 373/1634/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів, -

Ухвалою суду від 21.10.2019 дану позовну заяву повернуто, в зв`язку з невиконанням ухвали суду від 30.09.2019 про усунення недоліків.

Згідно з постановою Київського апеляційного суду від 21.02.2020 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21.10.2019 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції з вказівкою для продовження розгляду.

14.05.2020 в підготовчому засіданні в даній справі розглянуто клопотання представника відповідача про витребування доказів, а саме: інформації у ПАТ КБ «ПриватБанк» стосовно відкритих рахунків на відповідача ОСОБА_2 та руху коштів на них, яке залишено судом без задоволення у відповідності до вимог ч.1 ст. 84 ЦПК України. Зокрема, судом встановлено, що представник позивача не подав клопотання про витребування доказів разом з позовною заявою, як того вимагає ч.1 ст. 84 ЦПК України, хоч об`єктивно мав можливість та міг усунути такий недолік на виконання ухвали суду про залишення позову без руху до 17.10.2019, і за таких обставин, строки встановлені процесуальним законом для подання клопотання про витребування доказів для сторони позивача спливли 17.10.2019. Крім того, судом встановлено, що представник позивача не обґрунтував подання клопотання про витребування доказів від 14.05.2020 неможливістю його подання у встановлений строк будь-якими причинами, в тому числі і тими, які не залежали від його волі.

Підготовче засідання у справі відкладено до 15:30 29.05.2020.

25.05.2020 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Залеської А.О., процесуальні рішення якої, на думку позивача, викликають у нього сумніви в неупередженості судді. При цьому, позивач посилається на раніше скасовані апеляційним судом ухвали суду про залишення позову без руху та про повернення позову, у зв`язку з не виправленням недоліків, на які вказав суд. Вказує, що залишаючи позов без руху суддя не звернула увагу на неповноту поданих письмових доказів та не вказала на це позивачу в ухвалі. До того ж апеляційний суд скасовуючи ухвалу судді першої інстанції зазначив, що питання доказів може бути вирішено в підготовчому засіданні. Вважає, що суддя в такий спосіб порушує право позивача на звернення до суду за судовим захистом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 26.05.2020 для розгляду справи про відвід судді визначено головуючого суддю Свояка Д.В.

Розгляд заяви здійснювався без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в його неупередженості або об`єктивності.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частинами 1, 2 ст. 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до положень ч. ч. 1 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні (п.п. 126, 127) у справі «Агрокомплекс проти України» (Заява № 23465/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно питання «безсторонності» у розумінні пункту 1 статті 6, в усталеній практиці Суду чітко визначено, що стосовно цієї вимоги існують два критерії: суб`єктивний і об`єктивний. Передусім, суд має бути безстороннім з суб`єктивної точки зору, тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-яку особисту прихильність або упередженість чи зацікавленість. Якщо немає доказів протилежного, діє презумпція особистої безсторонності. По-друге, суд має також бути безстороннім з об`єктивної точки зору - тобто, забезпечувати достатні гарантії для виключення будь-якого обґрунтованого сумніву з цього приводу (див. ухвалу щодо прийнятності у справі «Кіїскінен проти Фінляндії» (Kiiskinen v. Finland), заява № 26323/95, ECHR 1999-V (витяги)). Зокрема, при застосуванні об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існують, окрім поведінки самих суддів, безсумнівні факти, що можуть служити підставою для сумніву в їхній безсторонності (див. рішення у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands) [ВП], заяви № 39343/98 та інші, п. 191, ECHR 2003-VI).

При вирішенні питання щодо наявності у певній справі обґрунтованих підстав для сумніву у дотриманні цих вимог, позиція відповідної особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можна вважати такий сумнів об`єктивно обґрунтованим (див. зазначене рішення у справі «Клейн та інші проти Нідерландів» (Kleyn and Others v. the Netherlands), п. 194).

У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти України» (Заява №36655/02) зазначає, що розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (див. серед іншого Frydlender v. France, N 30979/96, параграф 43, ECHR 2000-VII).

Щодо заявлених представником відповідача підстав для відводу судді Залеській А.О. судом встановлено, що заява позивача ОСОБА_1 про відвід суді обумовлена тим, що ухвалами судді Залеської А.О. було спочатку залишено без руху позовну заяву, а потім повернуто її через неусунення виявлених недоліків. При цьому ухвалу судді щодо повернення позовної заяви було скасовано в апеляційному порядку. Через зазначені дії розгляд справи затягнувся. Також, ухвалою суду під головуванням судді Залеської А.О. у підготовчому засіданні було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Позивач вважає, що зазначені дії судді Залеської А.О. створюють враження, що нею вже вирішено справу без судового розгляду.

Оцінюючи ці обставини застосовуються зазначені вище критерії оцінки безсторонності судді.

Зокрема, порушення строків, визначених у законодавстві щодо розгляду судових справ, може бути оцінено апеляційним судом за результатами відповідного перегляду та/чи у межах відповідної дисциплінарної процедури.

При цьому, будь-яких обставин про недотримання розумних строків судового розгляду не встановлено.

У зв`язку з цим суд не вважає, що питання строків розгляду справи впливає на питання безсторонності судді у цій справі.

Доказів наявності суб`єктивного критерію оцінки безсторонності судді Залеської А.О. у цій справі не надано. Зокрема, відсутні докази її особистої прихильності або упередженості до учасників цієї справи чи зацікавленості у результатах її розгляду.

Оцінюючи об`єктивний критерій суд враховує, що оцінку судових рішень на предмет їх обґрунтованості має здійснюватися в порядку апеляційного оскарження.

Оцінку ухвалі судді Залеської А.О. від 21.01.2019 про повернення позовної заяви надано у постанові Київського апеляційного суду від 21.02.2020.

Ухвала судді за результатами розгляду клопотання про витребування доказів може бути оскаржено разом із рішенням суду за результатами судового розгляду.

Суд бере до уваги ті обставини, які встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили, - постанові Київського апеляційного суду від 21.02.2020. Зокрема, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ЦПК України не передбачає конкретну форму викладу позовних вимог, а надає право позивачу вільно викладати зміст своїх вимог, які можуть бути уточнені під час попереднього розгляду справи. Також, встановлено, що обставини, про які зазначив районний суд у своїх ухвалах від 30.09.2019 та 21.10.2019, у відповідності до положень ст. 197 ЦПК України можна з`ясувати у підготовчому засіданні.

У зв`язку з цим, враховуючи те, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 30.09.2019 вказано про незазначення позивачем певних обставин з посиланням на докази та необхідність позивачу вказати ці обставини та докази, наявні підстави, які можуть викликати сумніви в безсторонності судді у частині встановлення обставин справи за результатами дослідження та оцінки доказів у ході судового розгляду, який ще не призначений.

З метою забезпечення права сторін на справедливий, неупереджений судовий розгляд у частині усунення будь-яких сумнівів, як в учасників справи, так й стороннього спостерігача, наявні підстави для задоволення заяви про відвід судді Залеській А.О. у цій справі.

На підстави вищевикладеного, керуючись ст. ст.40, 41 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Залеській Антоніні Олександрівні у цивільній справі № 373/1634/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Передати справу до канцелярії суду для визначення складу суду в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Д. В. Свояк