Провадження № 2/537/63/2020
Справа № 537/3357/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2020 Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участі секретаря Герасименко Л.М., Посмітної О.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Шамало Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС від 18.03.2014 № 18995580, стягнути з відповідача судові витрати.

Свої вимоги мотивував тим, що 22.11.2006 між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 493/06-К, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано кредит у розмірі 31900 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано житлову квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим було внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна за № 4099238. У зв`язку з невиконанням боржником умов кредитного договору ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням суду від 23.05.2016 стягнуто заборгованість з ОСОБА_3 на користь банку у розмірі 905227,54 грн. та судові витрати. 04.03.2019 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір № 493/06-К купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором, відповідно до якого всі права та обов`язки кредитора ПАТ КБ «Надра» перейшли до нового кредитора ОСОБА_2 . Також 04.03.2019 між банком та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, відповідно до якого всі права та обов`язки за договором іпотеки перейшли до нового іпотеко держателя - ОСОБА_2 . Вказав, що на даний час заборгованість за договором складає понад 1000000 грн. Для урегулювання заборгованості між кредитором/іпотекодержателем та боржником досягнуто домовленості про добровільну реалізацію предмета іпотеки, проте на іпотечній квартирі є обтяження, накладені відповідно до постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 18.03.2014, що унеможливлює реалізацію предмета іпотеки. Звернув увагу суду на те, що обтяження було накладене під час виконання виконавчого листа № 2-3654, виданого на виконання рішення суду від 28.05.2010. На думку позивача вказаним рішенням визначено спосіб стягнення, який не передбачає відкриття виконавчого провадження, а саме шляхом надання позивачу ПАТ «ОТП Банк» в особі філії - відділення у м. Кременчуці права продажу іпотечного майна, а саме квартири АДРЕСА_2 . Внаслідок того, що рішенням суду було визначено такий спосіб стягнення заборгованості, який не передбачає відкриття виконавчого провадження, постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню разом з іншими заходами примусового виконання. При цьому це іпотечне майно було продано в добровільному порядку. На даний час виконавчі провадження щодо ОСОБА_3 на примусовому виконанні в органах ДВС чи приватних виконавців не перебувають. Вказує, що він, ОСОБА_2 як іпотекодержатель квартири АДРЕСА_1 є пріоритетним обтяжувачем майна, іпотека виникла до накладення арешту державним виконавцем, а тому просив позов задовольнити.

Відповідачем Автозаводським відділом ДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області подано відзив на позов, де вказано, що згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 22696941 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3654, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором від 25.04.2008 року, для стягнення якої визначено спосіб звернення стягнення і виконання рішення шляхом надання позивачу ПАТ «ОТП Банк» в особі відділення АТ «ОТП Банк» в м. Кременчуці права продажу будь-якій особі покупцеві і отримання коштів від продажу об`єкта нерухомого майна, квартири АДРЕСА_3 . В межах цього виконавчого провадження 19.11.2010 винесено постанову про арешт майна боржника та заборони на його відчудження. 18.03.2014 виконавче провадження було завершене на підставі п.2 ст.47 Закону «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на час прийняття рішення. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» законні підстави для скасування арешту відсутні. У зв`язку з закінченням строку зберігання завершеного виконавчого провадження воно було знищене. Підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_3 відсутні і на даний час.

В доповненнях до відзиву представником відповідача також зазначено, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 після наданих судом роз`яснень клопотав про надання строку для уточнення підстав позову, проте в подальшому уточнень до позову не подав, в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримав в частині вимог про припинення арештів, вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу просив залишити без задоволення.

В ході розгляду справи відповідач Автозаводський відділ державної виконавчої служби м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області перейменований у Автозаводський відділ державної виконавчої служби м. Кременчука Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Представник Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що з урахуванням того, що позивач відмовився від стягнення з відділу судових витрат, проти звільнення майна з-під арешту не заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22.11.2006 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №493/06-К, за яким останній отримав кредит у розмірі 31900 доларів США. Цього ж дня між сторонами укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, за яким іпотекодавець ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 22.11.2006, передав у іпотеку банку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . На підставі договору іпотеки 22.11.2006 до Державного реєстру було внесено запис про обтяження.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.05.2016, яке набрало законної сили, задоволено позовну заяву ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 493/06-К від 22.11.2006 в розмірі 44008,60 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 905227,54 грн., стягнуто судові витрати.

04.03.2019 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором №493/06-К від 22.11.2006 та укладено і нотаріально посвідчено договір про відступлення прав за іпотечним договором № 493/06-К від 22.11.2006, відповідно до яких право вимоги за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами перейшло до ОСОБА_2 .

Також, як встановлено судом, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.05.2010, яке набрало законної сили, в справі № 2-3654/2010 задоволено позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_3 , стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № МL-D03/072/2008 від 25.04.2008 суму у розмірі 212232,07 доларів США, що в еквіваленті складає 1682130,16 гривень, стягнуто заборгованість за договором № D03/155/08/1 від 25.04.2008 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) суму у розмірі 78,61 гривень, стягнуто судові витрати. Для стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-D03/072/2008 від 25.04.2008 визначено спосіб звернення стягнення і виконання рішення шляхом надання позивачу права продажу будь-якій особі покупцеві і отримання коштів від продажу об`єкта нерухомого відповідно до договору іпотеки від 25.04.2008 року, укладеного ОСОБА_3 , а саме нерухомого майна - житлового приміщення (квартира № 2) в заблокованому житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , надано позивачу право отримання витягів у КП «КМБТІ», дублікатів правовстановлюючих документів та всіх необхідних документів для оформлення продажу об`єкта нерухомого майна відповідно до договору іпотеки від 25.04.2008, а також право підпису договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , виселено осіб, зареєстрованих та/або проживаючих у будинку АДРЕСА_2 .

Згідно письмових пояснень відповідача в рамках виконавчого провадження № 22696941 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3654, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості, накладено арешт на майно боржника, в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 . 18.03.2014 виконавче провадження було завершене, після спливу 3 років воно було знищене.

Також, як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 18.04.2014 за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 18.03.2014 (ВП № 22696941) накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_3 , окрім квартири АДРЕСА_2 , в тому числі і на квартиру АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом виключно позивача.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогою до Автозаводського ВДВС про скасування арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що він, як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення вимог, забезпечених іпотекою, а арешт накладено державним виконавцем на все майно ОСОБА_3 в порядку виконання рішення суду, яким визначено спосіб стягнення заборгованості ОСОБА_3 , що не передбачає відкриття виконавчого провадження, отже дії державного виконавця при накладенні арешту є неправомірними.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 19, 20 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Спори щодо оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця за участі особи, яка не є стороною виконавчого провадження, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представнику позивача судом роз`яснювалися вказані правові норми. Зазначена ним як одна з підстав позову, поданого до Автозаводського ВДВС, неправомірно накладений, як на його думку, арешт державним виконавцем на все майно ОСОБА_3 в порядку виконання рішення суду, яким визначено спосіб стягнення заборгованості, що не передбачає відкриття виконавчого провадження, може бути підставою для подачі скарги в порядку, передбаченому законодавством, на дії чи рішення державного виконавця, що роз`яснювалося судом.

З позовною вимогою про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 не звертався.

Іншою підставою позову позивач вказує те, що він, як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення вимог, забезпечених іпотекою, а наявність на заставленому майні арешту порушує його права.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Згідно роз`ясень, наданих у постанові Пленуму ВСС від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Порядок примусового звернення стягнення на заставлене майно регулюється ст.51 Закону «Про виконавче провадження». Як роз`яснено в п.9 вказаної постанови Пленуму ВСС від 03.06.2016, у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Отже, заставодержатель має право звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, де належними відповідачами є боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а третьою особою буде орган державної виконавчої служби.

В судовому засіданні представнику позивача роз`яснювалося право клопотати про залучення особи, в інтересах якої накладено арешт на квартиру, а саме ПАТ «ОПТ Банк», та боржника ОСОБА_3 в якості співвідповідачів у справі, проте таке клопотання представником позивача не заявлялося. Наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача також роз`яснені судом представнику позивача, який є адвокатом.

Оскільки позивач ОСОБА_2 пред`явив позов до неналежного відповідача у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.5, 10, 12, 13, 19, 23, 81, 263-265 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про звільнення майна з-під арешту- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення п итання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення складено 26 березня 2020 року