ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року

м. Харків

справа № 639/3954/19

провадження № 22-ц/818/2057/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Комунальне підприємство «Харківводоканал», Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів»,

інші учасники справи:

третя особа - уповноважений Верховної Ради України з прав людини,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова, постановлену у складі судді Рубіжного С.О. 29 січня 2020 року о 16 годині 52 хвилини (повний текст ухвали складений 31 січня 2020 року),

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправовірними дії відповідачів з приводу звернення до Управління праці та соціального захисту населення Новобоварського району Харківської області з повідомленням про існування у нього більше двох місяців заборгованості по сплаті комунальних платежів. Визнати відсутність заборгованості позивача перед відповідачами у зв`язку з закінченням строку позовної давності (т.1 а.с. 2-5).

29 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про залишення його позову розгляду (т.2 а.с. 77). Посилався на те, що він змушений подати таку заяву у зв`язку із численними порушеннями суддею Жовтневого районного суду м. Харкова Рубіжним С.А. вимог діючого законодавства і Конституції України під час розгляду справи. А саме, суддя відмовив позивачу у задоволені клопотань про зупинення провадження у справі до розгляду іншої цивільної справи, не подав заяву про самовідвід та не направив справу для визначення підсудності у зв`язку з надходженням уточненої позовної заяви позивача з позовною вимогою до судді Рубіжного С.А., як до відповідача. Ухвалою від 28.11.2019 суддя залишив уточнений позов ОСОБА_1 без розгляду. Самостійно розглянув дві заяви ОСОБА_1 про існування у судді конфлікту інтересів та повідомив про відсутність такого конфлікту у судовому засіданні. Тричі визнавав заявлені ОСОБА_1 відводи судді необґрунтованими. Обмежував позивача у наданні усних пояснень та допустив інші порушення закону, що свідчить про його упередженість та лобіювання інтересів відповідачів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року позов ОСОБА_1 залишений без розгляду (т.2 а.с. 83-85).

Ухвала суду мотивована тим, що суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, така заява підлягає задоволенню відповідно до п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги посилається на допущені судом під час розгляду справи порушення вимог ЦПК України, що викладені в його заяві про залишення позову без розгляду від 29.01.2020, та додатково зазначає, що дії суду з залишення його позову без розгляду суперечать вимогам ст.ст. 3, 8, ч.2 ст.12, ст. ст. 21, 22, 24, 28, частинам 1, 5 ст. 55, ст.64, ст.68 Конституції України, вимогам Закону України « Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», резолюції 48/96 Генеральної Асамблеї ООН «Стандартні правила забезпечення рівних можливостей для людей з інвалідністю», прийнятої 20.12.1993, Конвенції про права людей з інвалідністю, ратифікованої законом України від 16.12.2009 № 1767 VI, Закону України «Про засади соціальної захищеності людей з інвалідністю в Україні».

У відзиві на апеляційну скаргу Хом`як Руслан В`ячеславович, який діє в інтересах Комунального підприємства «Харківводоканал», заперечує проти її задоволення, посилається на те, що апеляційна скарга не містить будь-яких фактичних обставин, які б обґрунтовували незаконність і (або) необґрунтованість ухвали суду від 29.01.2019. Доводи апеляційної скарги фактично містять незгоду позивача з діями судді в інших судових засіданнях і не стосуються оскаржуваної ухвали.

Інших відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 1, 4 ст. 367 ЦПК України) .

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

У своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", пункт 28, № 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", пункт 24, № 26976/06, від 20.01.2011).

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їх процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їх правами та вживає заходів для виконання ними їх обов`язків.

Згідно з вимогами частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За змістом ч.3 ст. 217 ЦПК розгляд справи по суті розпочинається з оголошення головуючим судового засідання відкритим.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 червня 2019 року було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрите спрощене позовне провадження. Судове засідання у справі призначене на 05.07.2019 на 14.00 годину ( т. 1 а.с. 18 19).

Відповідно до даних протоколу судового засідання 05.07.2019 головуючим було оголошено судове засідання у справі відкритим ( т. 1 а.с. 83 84).

Після оголошеної в судовому засіданні перерви судове засідання продовжувалося 29.07.2019 (протокол судового засідання від 29.07.2019 ( т. 1 а.с. 161 164)); 22.10.2019 (протокол судового засідання від 22.10.2019 ( т. 1 а.с. 199 201)), 28.11.2019 (протокол судового засідання від 28.11.2019 ( т. 2 а.с. 24 26)), 10.01.2020 (протокол судового засідання від 10.01.2020 (т. 2 а.с. 52 55)), 29.01.2020 ( протокол судового засідання від 29.01.2020 ( т. 2 а.с. 81 82)).

За змістом вищезазначених протоколів та ухвал суду в судовому засіданні розглядалися клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі від 29.07.2019 ( т. 1 а.с. 161 166) та від 22.10.2019 ( т.1 а.с. 190 191, 203 204), відводи судді Рубіжному С.О. (т.1 а.с. 204а 205, т. 2 а.с. 8 9, 27 28, 62 65, 71 - 72).

19.11.2019 ОСОБА_1 подав заяву про зміну позовних вимог ( т. 1 а.с. 231 235), яка ухвалою суду від 28.11.2019 була залишена без розгляду у зв`язку з поданням зазначеної заяви після початку першого судового засідання, тобто з порушенням процесуальних строків встановлених законом ( т. 2 а.с. 22 23).

22 листопада 2019 року (т.2 а.с. 19) та 28 грудня 2019 року (т.2 а.с. 40-42) позивачем подано до суду заяву про конфлікт інтересів головуючого судді. В судовому засіданні від 10.01.2020 головуючим повідомлено відповідачу про відсутність конфлікту інтересів (т.2 а.с. 52-55).

В судовому засіданні від 29.01.2020 ОСОБА_1 заявив клопотання про залишення його позову без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, про що надав суду письмову заяву (т. 2 а.с. 77). Судом було роз`яснено заявнику наслідки вчинення ним зазначеної процесуальної дії, що підтверджується даними протоколу судового засідання від 29.01.2020 (т.2 а.с. 81 82).

Враховуючи дані про рух справи № 639/3954/19, відображені у протоколі судового засідання, судова колегія вважає, що суд помилково розглянув заяву ОСОБА_1 по суті, оскільки вона була подана після визначеного п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України строку, тобто після початку розгляду справи по суті.

Висновок суду про те, що розгляд справи фактично не здійснювався, не є обґрунтованим і суперечить положенням ч.3 ст. 217 ЦПК України.

Згідно зі ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом невизначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч. 4 ст. 124 ЦПК України перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).

Відповідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В матеріалах справи відсутні дані про звернення ОСОБА_1 з заявою про поновлення або продовження строку для звернення до суду з заявою про залишення позову без розгляду.

Оскільки питання щодо причин пропуску ОСОБА_1 встановленого п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України строку на подання заяви про залишення позову без розгляду судом не з`ясовувалося, судова колегія вважає, що суд передчасно задовольнив заяву ОСОБА_1 про залишення його позову без розгляду.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 піддягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2020 року скасувати.

Направити справу до Жовтневого районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 березня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді: І.П. Коваленко

Р.М. Піддубний