ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2020 року м. Херсон

справа: 766/14578/19

провадження: 22-ц/819/608/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л.А. (суддя-доповідач)

суддів: Бездрабко В.О.,

Радченка С.В.,

секретар Кутузова А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області,

третя особа - Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Миловського Сергія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 15 січня 2020 року у складі головуючого судді Рибас А.В., повний текст рішення виготовлено 24 січня 2020 року,

в с т а н о в и в:

22 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання незаконним та скасування наказу та унесення змін до договору оренди землі.

Позов обґрунтовано тим, що 14 червня 2004 року між ним та Білозерською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходиться на території Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області, загальною площею 60 га, кадастровий номер :05:009:0001, строком на п`ять років, який було зареєстровано у Білозерському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що здійснено запис у Державному реєстрі земель від 21 червня 2004 року за №73. В подальшому додатковою угодою від 13 вересня 2009 року внесено зміни до пунктів 8 та 9 договору оренди землі від 14 червня 2014 року, а саме: у пункті 8 слова «п`ять років» замінено на слова «п`ятнадцять років», в результаті чого вказаний договір було поновлено до 21 червня 2019 року; пункт 9 договору доповнено словами «з 21 червня 2009 року встановити орендну плату у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік». 29 липня 2015 року рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 29 липня 2015 року у справі №648/2341/15-ц (яке набрало законної сили 09 серпня 2015 року) унесено зміни до пункту 9 Договору оренди землі, щодо орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Позивач завчасно повідомив відповідача, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, направивши відповідну заяву від 14 березня 2019 року з додатками, яку відповідач отримав 08 травня 2019 року.

Крім того, відділом у Білозерському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області було направлено позивачеві лист від 11 квітня 2019 року, яким запропоновано поновити договір оренди землі на інших умовах, а саме: 12% орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з терміном дії договору оренди 7 років. Вказаний лист позивачем сприйнято, як безспірні вимоги відповідача, а тому позивач очікував на запрошення для підписання поновленого Договору оренди землі на запропонованих відповідачем істотних умовах, оскільки всі необхідні для цього документи позивачем було надано разом із заявою.

06 червня 2019 року позивачем отримано лист-повідомлення від 03 червня 2019 року, відповідно до якого, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області заперечило у поновленні Договору оренди землі через систематичне невиконання позивачем істотних умов договору та порушення порядку пролонгації договірних відносин. Отримавши вказаний лист, позивач звернувся до відповідача для з`ясування обставин та причин відмови у поновлені договору оренди. Так, 14 червня 2019 року відбувся колегіальний розгляд питання поновлення Договору оренди землі під час якого, позивач підтвердив свою згоду поновити договір оренди землі на умовах 12% орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з терміном дії договору оренди 7 років, вказану позицію позивач виклав також у заяві від 20 червня 2019 року. Проте, не зважаючи на вищевикладене, відповідачем - Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області видано наказ від 20 червня 2019 року №2064-СГ про припинення договору оренди землі, укладеного з позивачем.

Посилаючись на відсутність порушень істотних умов договору з його боку позивач долучив розрахунки орендної плати, податкові повідомлення-рішення, квитанції про сплату орендної плати, лист Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 16 квітня 2019 року та довідку ДФС від 19 липня 2019 року та вважав висновок відповідача щодо невиконання умов договору з його боку таким, що суперечить реальним обставинам справи, оскільки надані орендарем документи можуть свідчити лише про сумлінне виконання з боку позивача рішення суду та зобов`язань за договором просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 20 червня 2019 року №2064-СГ «Про припинення договору оренди землі» та унести зміни до Договору оренди землі від 14 червня 2004 року, укладеного між Білозерською районною державною адміністрацією (правонаступником якої є Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області) та ОСОБА_1 , зареєстрованого у Білозерському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що здійснено запис у Державному реєстрі земель від 21 червня 2004 року за №73, виклавши:

- Пункт 1 Договору у наступній редакції: «1 Орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництв з кадастровим номером :05:009:0001, яка розташована на території Правдинської сільської ради, контур № 184 , Білозерського району Херсонської області.»;

- Пункт 5 Договору у наступній редакції: «5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки :05:009:0001 станом на 21.04.2019 року становить: 1 806 280,70 гривень.;

- Пункт 8 Договору у наступній редакції: «8. Договір укладено на 22 (двадцять два) роки. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.»;

- Пункт 9 Договору у наступній редакції: «9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на бюджетний рахунок Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки».

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2019 року до участі у справі залучено третю особу - Білозерську районну державну адміністрацію Херсонської області.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 15 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що орендарем не дотримано вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо додання до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі проекту додаткової угоди.

Також суд першої інстанції послався на неправильно обраний позивачем спосіб захисту, зазначивши, що за змістом вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» поновлення договору оренди в судовому порядку вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків. Тому належним способом захисту порушеного права у даному випадку має бути позов про визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту, оскільки сама по собі вимога про визнання договору оренди землі поновленим за своєю суттю є встановленням факту, який має юридичне значення і не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди.

В апеляційній скарзі адвокат Миловський С.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначило, що на його думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення рішення суду без змін.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 та адвокат Миловський С.В. апеляційну скаргу підтримали за обставинами викладеними в апеляційній скарзі. Просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Єхвая М.Т. апеляційну скаргу не визнала, зазначивши, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення рішення суду без змін.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2004 року між Білозерською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки площею 60.0га сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Правдинської сільської ради, контур № 184 , Білозерського району Херсонської області, строком на 5 років(а.с.9-10). Договір зареєстрований у Білозерському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК за №73 від 21 червня 2004 року у Державному реєстрі земель.

13 листопада 2009 року між сторонами укладено угоду про зміну договору оренди землі, зареєстровану у Білозерському районному відділі Херсонської регіональної філії Центру ДЗК за №4АА 002374 - 157 від 13 листопада 2009 року в книзі записів реєстрації договорів оренди землі, за умовами якої сторони визначили строк дії договору оренди 15 років та встановили, що розмір орендної плати з 21 червня 2009 року становить 1.5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік(а.с.11).

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 29 липня 2015 року, яке набрало законної сили, внесені зміни до договору оренди землі, викладено п.9 в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі на бюджетний рахунок Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки»(а.с.12-13).

Згідно з пунктом 8 договору оренди після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за тридцять днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В квітні 2019 року відділ у Білозерському районі ГУ Держгеокадастру у Херсонській області направив на адресу ОСОБА_1 лист «Про поновлення договору оренди землі» від 11 квітня 2019 року № 31-21-0.20-164/104-19 в якому, зазначивши, що ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, відповідно до вимог чинного законодавства, є розпорядником та орендодавцем земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Херсонської області, запропонував поновлення договору оренди землі за умови встановлення розміру орендної плати на рівні 12 % від нормативної грошової оцінки, крім випадків визначення орендаря на конкурентних засадах та строку дії договору на рівні 7 років.

Одночасно ОСОБА_1 роз`яснено, що у разі наявності у нього наміру поновити договір оренди землі на новий строк йому необхідно не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору звернутися до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області з клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки, додавши проект додаткової угоди та інші документи(а.с.15).

08 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області із заявою датованою 14 березням 2019 року, в якій він просив продовжити дію договору оренди землі строком на 25 років. Проект додаткової угоди до заяви не додавався.

Листом від 03 червня 2019 року за № 3878/0-1156/0/95-19 ГУ Держгеокадастру у Херсонській області повідомило ОСОБА_1 про наявність заперечень щодо поновлення договору, пославшись на систематичне невиконання орендарем істотних умов договору оренди та порушення порядку пролонгації договірних відносин, а також своє рішення про припинення договору оренди у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 20 червня 2019 року №2064-00 припинено 21 червня 2019 року договір оренди земельної ділянки загальною площею 60.0га (кадастровий номер :05:00960001), розташованої на території Правдинської сільської ради Білозерського району Херсонської області, укладений між Білозерською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі».

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою.

Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено (стаття 31 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами першою - п`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю надсилається лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та за наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна сукупна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Частиною четвертою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що в разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

З листа від 11 квітня 2019 року вбачається, що орендодавець, в особі ГУ Держгеокадастр у Херсонській області, повідомив орендаря про можливість поновлення договору оренди за умови встановлення розміру орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки та строку дії договору на рівні 7 років, одночасно роз`яснивши строки та порядок подання клопотання про поновлення договору оренди землі та проекту додаткової угоди та інших документів.

Із заяви орендаря, ОСОБА_1 датованої 14 березня 2019 року, проте поданої до ГУ Держгеокадастр у Херсонській області 08 травня 2019 року, вбачається, що він просить поновити договір оренди строком на 25 років. При цьому, в порушення вимог частини 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» проект додаткової угоди до вказаної заяви орендарем не доданий.

Про наявні заперечення щодо поновлення договору, зокрема не додання орендарем до листа-повідомлення проекту додаткової угоди, та своє рішення про відмову у поновленні договору орендодавець повідомив позивача у строк визначений законом, протягом місяця.

Отже встановивши, що ОСОБА_1 не дотримано процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на поновлення договору оренди на новий строк, визначений частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав, визначених законом для поновлення договору оренди землі.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у орендаря об`єктивної можливості підготувати проект додаткової угоди, у зв`язку з неповідомленням про зміну орендодавця не знайшли підтвердження під час розгляду справи та спростовуються матеріалами справи, зокрема листами ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 26 січня 2016 року № 21-0.102-1932/2-16 та від 11 квітня 2019 року №31-21-0.20-164/104-19, якими позивач був повідомлений, що відповідно до частини 4 статті 122 ЗК України та статті 4 Закону України «Про оренду землі», ГУ Держгеокадастр у Херсонській області є розпорядником та орендодавцем земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Херсонської області. Крім того, направлення позивачем повідомлення про продовження договору оренди на адресу саме ГУ Держгеокадастру у Херсонській області свідчить про обізнаність позивача щодо особи орендодавця.

Внесення змін до договору оренди із зазначенням нового розпорядника та орендодавця земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, відповідно до вимог частини 4 статті 148-1 ЗК України є правом сторін договору, а не обов`язком.

Як встановлено судом орендар був обізнаний про перехід повноважень розпорядника та орендодавця земельної ділянки, а отже невнесення змін до договору оренди не є перешкодою для підготовки та додання до листа-повідомлення проекту додаткової угоди.

Крім того, не досягнення сторонами домовленості щодо істотних умов договору, зокрема щодо строку його дії, також унеможливлює укладення договору оренди землі на новий строк.

Доводи ОСОБА_1 , про те, що він погодився на всі запропоновані орендодавцем істотні умови договору оренди землі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів. Крім того вказані доводи спростовуються матеріалами справи. Так, із заяви ОСОБА_1 від 08 травня 2019 року вбачається, що він погоджувався на продовження договору оренди строком на 25 років, а не на 7 років, як було запропоновано орендодавцем, і до часу видання наказу про припинення договору оренди землі від 20 червня 2019 року, інші пропозиції позивачем щодо погодження умов договору не надавалися. Про відсутність домовленості щодо строку дії договору оренди також свідчать і позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1 , де він просить унести зміни до договору, зазначивши, що договір укладено на 22 роки.

Вказані обставини свідчать про те, що сторони не досягли домовленості щодо істотних умов договору, зокрема щодо строку його дії, і за таких обставин переважне право орендаря, відповідно до вимог частини 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі», припинилось.

Суд першої інстанції надав правильну оцінку доводам відповідача щодо неналежного виконання істотних умов договору з боку орендаря, зазначивши, що відповідно до розрахунків орендної плати, податкових повідомлень-рішень, квитанцій про сплату орендної плати, листа Правдинської сільської ради від 16 квітня 2019 року та довідки ДФС від 19 липня 2019 року, позивач вчасно і насамперед сплачено орендну плату з урахуванням рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 29 липня 2015 року у справі №648/2341/15-ц, вказані доводи є безпідставними.

Однак належне виконання орендодавцем своїх обов`язків за договором, без дотримання порядку пролонгації договору, визначеного законом і відсутність домовленості між сторонами щодо істотних умов договору, не може бути підставою для продовження дії договору.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо неправильного обрання позивачем способу захисту.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п. 36 умов Договору оренди зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що за змістом вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» поновлення договору оренди в судовому порядку вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних прав і обов`язків.

Проте зазначаючи про неналежно обраний позивачем спосіб захисту, суд не звернув уваги на те, що позивач просив внести зміни до договору оренди землі із викладенням їх змісту, а внесення змін до договору, відповідно до вимог закону та умов договору, має здійснюватися у письмовій формі, і оформлюється укладенням додаткової угоди, а отже позивачем обрано належний спосіб захисту його права.

Однак враховуючи, що вказаний висновок суду не призвів до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає, що підстави для зміни чи скасування правильного по суті рішення суду,постановленого судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Миловського Сергія Володимировича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 19 травня 2020 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

С.В. Радченко