Справа № 536/1245/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Мудрої В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 , який з 2000 року у будинку не проживає, плату за житлово-комунальні послуги не вносить, добровільно знятись з реєстрації не бажає, чим перешкоджає їй повноцінно користуватись своєю власністю.

Просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, з заявою про відкладення судового засідання не звертався, причини неявки не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Установлено, що позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.01.2008.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 08.07.2019 за №2213 до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає АДРЕСА_1 входять: колишній чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З 2000 року і по даний час відповідач не користуються жилим приміщенням без поважних причин. Поважності причин, з яких він не користується спірним житлом, в судовому засіданні не встановлено. Добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи її законні права та інтереси, які необхідно поновити.

Вищенаведене є підставою для визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, оскільки був відсутній в ньому без поважних причин понад встановлений законом термін. Термін відсутності відповідача понад строки встановлені законом підтверджується актом від 08 липня 2019 року складеним депутатом Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Мирною Ларисою Миколаївною у присутності сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Даних про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тому його задовольняє, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Керуючись ст.ст.13, 81, 259, 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко