22-ц/804/3007/20
223/717/19

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 223/717/19

Номер провадження 22-ц/804/3007/20

05 жовтня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Мироненко І.П.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.

сторони:

позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 29 липня 2020 року, постановлену у складі судді Дочинець С.І. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (надалі: ПАТ «Українська страхова компанія») звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просило стягнути з останнього на його користь в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 16 481 гривні 51 копійки та судові витрати на оплату судового збору у сумі 1921,00 гривні.

Заочним рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року позов ПАТ «Українська страхова компанія» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська страхова компанія» в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 16 481 гривні 51 копійки та судові витрати на оплату судового збору у сумі 1921,00 гривні.

28 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року, в якій просив поновити йому строк для подання цієї заяви з огляду на те, що про ухвалення даного судового рішення йому стало відомо лише 27 липня 2020 року. Крім того, відповідач просив скасувати заочне рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року з тих підстав, що він не з`явився в судове засідання та не подав відзив на позовну заяву, так як не був належним чином повідомлений судом першої інстанції про час та місце розгляду справи, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 29 липня 2020 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року у цивільній справі залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи йому у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, не звернув уваги на те, що, згідно матеріалів справи, про ухвалення даного судового рішення йому стало відомо тільки 27 липня 2020 року, а тому звернувшись із заявою про перегляд заочного рішення 28 липня 2020 року, він має право на поновлення строку.

Крім того відповідач зазначив, що у 2019 році він не проживав за адресою, яка була зазначена позивачем у позові, а тому судових повісток з суду не отримував та від одержання кореспонденції суду не відмовлявся.

Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржена ухвала місцевого суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку на подачу цієї заяви.

Зважаючи на те, що відповідачем порушено строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, з урахуванням положень частини другої статті 126 ЦПК України, суд залишив без розгляду заяву про перегляд заочного рішення.

При цьому місцевий суд зазначав, що відповідач був обізнаний про розгляд даної справи та ухвалення у ній судового рішення, так як в ході розгляду справи неодноразово відмовлявся від отримання ухвал суду, судових повісток, крім того, повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Також відповідачу неодноразово судом направлялась копія заочного рішення.

З такими висновками місцевого суду погодитись не можна з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення передбачений статтею 284 ЦПК України, згідно якої заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Заява про поновлення процесуального строку розглядається судом без повідомлення учасників справи (статті 126, 127 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 13 листопада 2019 року було ухвалене за відсутності усіх учасників справи, зокрема відповідача (а.с.80).

Копія даного судового рішення неодноразово направлялась на адресу ОСОБА_1 поштою та кур`єром, проте вручена відповідачу не була (а.с.89,91, 92, 93,94).

Згідно розписки (а.с.95), ОСОБА_1 отримав копію заочного в приміщенні суду 27 липня 2020 року.

Отже, заява про перегляд заочного рішення була подана відповідачем протягом встановленого вимогами ч. 3 ст. 284 ЦПК України строку, а тому ОСОБА_1 має право на поновлення пропущеного строку на подання даної заяви.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду є передчасним та зробленим без урахуванням всіх обставин справи та належної оцінки доводів відповідача.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд апеляційної інстанції звертається до практики ЄСПЛ, який наголосив, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29, від 26 липня 2007 року).

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.

Суд першої інстанції вказаного вище не врахував, чим порушив викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду.

З огляду на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 29 липня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2020 року.

Суддя: