Справа № 174/1040/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Волинець Т.М.,

представник позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як орган опіки та піклування до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, ОСОБА_2 , є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька малолітнього ОСОБА_3 , записані в свідоцтві про народження дитини відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

20.11.2019 року службою у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області одержано письмові звернення щодо небезпечних умов, у яких перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення перевірки з`ясовано наступне. Гр, ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає у кімнаті в квартирі комунального типу за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою постійно проживає баба дитини, гр. ОСОБА_4 , яка систематично зловживає алкоголем.

Умови для проживання, виховання і розвитку дитини за даною адресою не створені: кімната не опалюється, доступу до каналізації та водопостачання родина не має. Відсутній посуд для приготування їжі, немає продуктів харчування. Відсутні спальне місце для дитини, постільна білизна, санітарно-гігієнічний стан житла незадовільний. Дорослі не дотримуються гігієни, не слідкують за гігієною дитини. У всіх членів сім`ї виявлено педикульоз. Мати неодноразово залишала малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на тривалий час під наглядом баби, яка систематично зловживає алкоголем. Документи дитини та власний паспортний документ у матері були відсутні.

Перебування малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зазначених умовах становило безпосередню загрозу для життя та здоров`я малолітньої дитини. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 20.11.2019 року, складеним щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитині дуже небезпечно, і слід вживати заходів щодо негайного відібрання сина у матері. Родичів дитини та інших осіб, які мають можливість та бажання тимчасово влаштувати малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свою сім`ю, заходами служби у справах дітей управління соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області не встановлено. Тому малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.11.2019 року передано до педіатричного відділення комунального підприємства «Вільногірська центральна міська лікарня» Дніпропетровської обласної ради. Беручи до уваги вищевикладене, виходячи виключно з інтересів малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та керуючись п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органом опіки та піклування прийнято рішення , яким негайно відібрано малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері, гр. ОСОБА_2 .

Факти безпідставного ухилення гр. ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей мають місце на протязі тривалого періоду та носять систематичний характер. Зокрема соціальні служби міста співпрацюють з родиною відповідачки з 2009 року. За весь період співпраці відповідачці неодноразово надавався комплекс соціальних послуг (соціальний супровід, консультування, посередництво у розв`язанні конфліктів тощо) з метою підвищення батьківського потенціалу, однак у цілому безрезультатно. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області. ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно своїх трьох старших дітей неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Дітей передано їх батькові.

Після позбавлення батьківських прав відповідачка не сплачує аліментів на утримання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та продовжує справляти на них негативний вплив, зокрема налаштовує проти батька, внаслідок чого у дітей виникають конфлікти з батьком. До суду щодо поновлення батьківських прав або щодо надання їй права на побачення з дітьми ОСОБА_2 не зверталася.

ОСОБА_2 народила ще двох дітей: малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого подано даний позов, та малолітню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає в сім`ї свого батька у м. Дніпро.

Відповідач веде спосіб життя, який суперечить моральним засадам суспільства. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але за даною адресою не проживає, комунальних послуг за належне їй на праві власності житло не сплачує, внаслідок чого утворилася заборгованість з оплати житлово- комунальних послуг та послуг централізованого опалення, яка стягується з відповідачки у судовому порядку.

ОСОБА_2 , не працює, на час подання даного позову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину). За час перебування малолітнього ОСОБА_3 , мати не надавала коштів на лікування дитини від педикульозу та на проведення необхідних дитині обстежень, не дбає про розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не створює умов для проживання сина, не забезпечує його необхідним харчуванням, медичним доглядом, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти.

Тому позивач просив суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання дитини.

Ухвалою від 20.12.2019 року відкрито провадження по справі за позовом виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як орган опіки та піклування до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, постановлено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог.

Ухвалою від 27.01.2020 року завершено підготовче провадження та призначено на 03.02.2020 року.

Відповідач відзиву на позов не подала, сторони заявляли клопотання про долучення доказів та допит свідків, які судом були задоволені.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням осіб, які беруть участь у справі через карантинні заходи у 2020 році.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, просить позов задовольнити. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що органу опіки надійшло повідомлення, що ОСОБА_12 перебуває в умовах, які загрожують життю і здоров`ю і дитини. 20.11.2019 року із залученням поліції та органу соціального захисту були оцінені умови за місцем перебування дитини, а саме: відсутність посуду, водопостачання, спального місця, недотримання дорослими правил гігієни, в приміщенні було холодно, дитина страждала на педикульоз, була брудна і їжи для неї не було. Мати залишала дитину надовго під наглядом бабусі, яка на його присутність не реагувала, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Оскільки була встановлена загроза життю та здоров`ю дитини, тому було прийнято рішення відібрати дитину у матері, оскільки родичі, яким можна було передати дитину на той час були відсутні. Вона передала його добровільно. Дитину розмістили у лікарні, обробили від педикульозу. Оскільки у матері були відсутні документи дитини, то довелося робити відповідний запит до органів РАЦС для отримання відомостей, медичної картки у дитини не було.

ОСОБА_2 вже позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей. Вони на теперішній час проживають з батьком. Родині ОСОБА_2 надавалась допомога, був супровід та підтримка, косметичний ремонт належного їй житла. Однак відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і така її поведінка має сталий характер. За адресою реєстрації вона не проживає, комунальні послуги не сплачує внаслідок чого утворилася заборгованість, не працевлаштувалася, не уклала декларацію на медичне обслуговування дитини. На час подання позову обвинувачувалась у вчиненні кримінального правопорушення. Після відібрання дитини ОСОБА_2 не з`являлась до органу опіки та піклування. Вона не дбала про дитину, його освіту, не задовольняла базові потреби дитини і у вересні 2019 року попереджалась про необхідність змінити ставлення також направлявся лист до органу поліції.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона хоче забрати дитину і заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Вона зараз перебуває у реабілітаційному центрі у м. Дніпро, там можна проживати разом із дітьми, вони там навчаються, є гаряча вода і вони їздять до церкви. Вона проживала у фактичних шлюбних відносинах у пос. Ясний Дніпропетровської області, народила дочку, якій зараз 1,7 роки, однак потім відносини погіршились і вона змушена була з ОСОБА_3 переїхати до матері у м. Вільногірськ, а дочка залишилася з батьком. Умов для проживання для них за місцем проживання її матері не було. Коли дитина була у лікарні, то вона приходила, приносила одяг, відвідувала її 4 рази. Потім поїхала до м. Дніпро і їй допомогли влаштуватися до реабілітаційного центру. Стверджує, що зараз вона стала на шлях виправлення, працює двірником, хоча офіційно не працевлаштована, отримує заробітну плату, яку частково віддає реабілітаційному центру, а сама отримує близько 500 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що факт родинних відносин малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.11.2019 року (а.с. 8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України вбачається, що народження ОСОБА_3 зареєстровано 06.09.2016 року у Вільногірському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, батько - ОСОБА_15 , відомості про матір - ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб б/н від 26.11.2019 року виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 (а.с. 11).

З акту обстеження умов проживання від 20.11.2019 року, складеного, головним спеціалістом з питань опіки та піклування Буйновой Т.М., головним спеціалістом Назаровою Т., вбачається, що з метою перевірки умов проживання, створених для малолітнього ОСОБА_3 , було проведено обстеження умов проживання, результат відвідування - для проживання, виховання та розвитку малолітнього ОСОБА_3 , умови відсутні (а.с. 12).

Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 20.11.2019 року, складеним щодо малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитині дуже небезпечно, і слід вживати заходів щодо негайного відібрання сина у матері (а.с.13-16).

Мати дитини ОСОБА_2 попереджалась службою у справах дітей УСССДМ ДСГП про відповідальність щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання, навчання дітей 23.09.2019 року (а.с. 17).

Згідно копії заяв ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , вони повідомляють, щодо небезпечних умов, у яких перебуває малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18,19).

Відповідно до копія листа ССД УСССДМ ДСГП від 21.11.2019 № 6576/01-78/19-07 просять притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. (а.с. 20).

Відповідно до акту про факт передачі дитини ОСОБА_3 від 20.11.2019 року передала малолітнього ОСОБА_3 , спеціалісту 1 категорії ССД УСССДМ ДСГП ОСОБА_18 Т.М. (а.с. 22).

Згідно Акту про факт передачі дитини ОСОБА_3 від 20.11.2019 року, спеціаліст 1 категорії ССД УСССДМ ДСГП ОСОБА_19 передала дитину - ОСОБА_3 , лікарю педіатру КП ВМЦ ПМСД ОСОБА_20 (а.с. 23).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 26.06.2016 р. задоволено позов виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 та позбавлено батьківських прав відносно своїх трьох старших дітей неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (а.с.24-28).

Рішенням виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 22.11.2019 року № 375/0/7-19 визнано доцільним негайно відібрати малолітнього ОСОБА_3 із сім`ї гр. ОСОБА_2 (а.с. 33).

Наказом № 345-ОД-19 від 20.11.2019 р. «Про взяття на облік дітей - сиріт та дітей, позбавлення батьківського піклування малолітнього ОСОБА_3 , начальнику ССД УСССДМ ДСГП, зобов`язано організувати роботу щодо ОСОБА_3 , складення індивідуального плану соціального захисту дитини, формування особової справи стосовно останньої (а.с. 39).

Згідно Акту про факт передачі дитини ОСОБА_3 , від 13.12.2019 року, начальник ССД УСССДМ ДСГП ОСОБА_1 передала дитину - ОСОБА_3 , адміністрації КЗ «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» ДОР» в особі ОСОБА_21 (а.с. 58).

Слід зазначити, що позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновок виконкому та попередження матері про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017р.)

Рішенням Виконкому від 19.02.2020 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 75-77 )

Отже, судом перевірено дотримання процедури, яка має передувати вирішенню питання про позбавлення особи батьківських прав.

Донька відповідача ОСОБА_22 на теперішній час проживає за місцем мешкання батька у м. Дніпро, ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_3 виїхала до м. Вільногірська у 2019 році (а.с. 55, 56, 59).

Виплату ОСОБА_2 допомоги з 01.08.2019 року заблоковано на підставі листа з центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 26.07.2019 року (а.с. 57).

В процесі судового розгляду з`ясовано, що на теперішній час соціальну допомогу ОСОБА_2 не отримує, зі слів представника позивача через те, що вказана особа не переоформила документи.

Станом на 02.12.2019 року № 1089 ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 21037,50 грн. (а.с. 60).

За місцем перебування у реабілітаційному центрі ОСОБА_2 характеризується позитивно, перебуває з 13.12.2019 року до теперішнього часу у Соціально-реабілітаційному центрі, при БОБФ «Велике майбутнє» за адресою: м . Дніпро, вул. Муромська, 16. Повний курс реабілітації становить 12 місяців, за довідкою організації впрацевлаштована добровільним помічником, розмір її доходу становить 2300 грн. (а.с. 66, 68, 105- 107).

Згідно довідки Соборного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 14.05.2020 року за вих. № 21/31/1818-20 24.03.2020 року, у зв`язку з тим, проходить курс реабілітації в БО БФ «Велике майбутнє» з 13.12.2019 року, термін якої складає 12 місяців (а.с. 108)

Згідно довідки № 1313 ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 109).

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 знаходиться на даний час в КП «Кам`янський спеціалізований будинок дитини» ДОР».

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 164 СК України встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 4 ст. 164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини», № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки», № 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і «Гавелка та інші проти Чеської Республіки», № 23499/06, № 57, від 21 червня 2007 року).

З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу «К. А. проти Фінляндії», № 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу «Мозер проти Австрії», № 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі «Валлова і Валла проти Чеської Республіки» пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61).

Із рішення Європейського суду з прав людини у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року вбачається, що вказане рішення підтвердило сталу позицію Європейського Суду, яка зводиться до визначення насамперед «якнайкращих інтересів дитини», а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Окрім того, суд має виходити з того, що батьки мають рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 , яка є сестрою ОСОБА_2 , пояснила, що зараз відвідує сина сестри і він сумує за мамою, хоче повернутися додому. Коли ОСОБА_2 з сином приїхали до м. Вільногірська, то їм нікуди було йти і вони прийшли жити до їх матері, яка зловживає спиртними напоями. Зі слів ОСОБА_3 та матері свідку відомо, що ОСОБА_2 залишала його у бабусі на кілька днів, яка не могла доглядати його належним чином. Зі слів сестри свідку відомо, що вона десь тимчасово працювала. На праві власності ОСОБА_2 належить кімната у гуртожитку, однак вона не може і не хоче там проживати, оскільки у неї конфлікт з сусідкою, іншого житла вона не має.

Допитана в іншому судовому засіданні повторно, свідок пояснила, що на теперішній час ОСОБА_2 перебуває у реабілітаційному центрі та стала на шлях виправлення. Вона спілкується також із дітьми відносно яких позбавлена батьківських прав, для них важливо бачитись і спілкуватись. Вона відвідує ОСОБА_3 , як тітка, оскільки її сестра перебуває у реабілітаційному центрі.

Свідок ОСОБА_24 , головний спеціаліст секртеру соціальних служб для для сімей, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, пояснила, що знайома з відповідачкою ОСОБА_2 з 2009 року, коли вона народила свою третю дитину. У 2017 році після народження ОСОБА_3 , вона проживала з дитиною у її матері. В житловому приміщенні було холодно. Через деякий час вона разом з ОСОБА_3 виїхала з м. Вільногірська. ЇЇ старший син ОСОБА_9 , відносно якого вона позбавлена батьківських прав, виїхав разом із нею, він припинив відвідувати школу і ОСОБА_2 ніяк не могла вплинути на нього. ОСОБА_2 є власницею двох кімнат у гуртожитку, однак там вона не проживає через конфлікт із сусідами, хоча їй роз`яснювалось, що це її власне житло і вона має право там проживати. Мати відповідачки веде нездоровий спосіб життя, зловживає спиртними напоями, проживати у своєї матері ОСОБА_2 разом із синами ОСОБА_9 та ОСОБА_3 не може, оскільки там дуже маленька кімната і спальне місце є тільки для однієї особи, а не для двох дорослих та двох дітей. Хтось з них був змушений спати на підлозі. Коли ОСОБА_2 виїхала з м. Вільногірська, то її шукала лікарня, оскільки мати з дитиною першого року життя не відвідувала лікаря. Вона мала повідомити лікарню, що вона виїхала та за місцем реєстрації не проживає, а вона цього не зробила. ОСОБА_2 повернулася до м. Вільногірська у 2019 році. З`ясувалось, що до цього вона мешкала у м. Дніпро, де народила ще одну дитину. Після того, як у неї не склались стосунки із її співмешканцем, який є батьком її молодшої дитини, вона поселилась у знайомих її матері, які її фактично утримували. Вона не працювала і за отриманням державної допомоги не зверталась. Органи соціального захисту запропонували влаштувати ОСОБА_3 у садочок для того, щоб ОСОБА_2 могла влаштуватися на роботу, однак вона цією пропозицією не зацікавилась і на роботу не влаштувалась.

Свідок була присутня під час передачі дитини і пояснила, що у кімнаті було холодно у зв`язку із відсутністю опалення, дитина була брудна, у неї був педикульоз і у ОСОБА_2 також був педикульоз. Дитину направили до лікарні і матері було роз`яснено, що того ж дня вона має прийти і їй повідомлять, як вона зможе забрати дитину, однак вона так і не прийшла. Для проживання дитини у житлі матері ОСОБА_2 умов не було. Соціальні робітники навіть не могли помити там дитину, оскільки не було рушника, білизни, якихось особистих речей. Під час перебування дитини у лікарні її навідувала рідна тітка та співробітники соціальних служб відвідували, збирали гроші на її лікування, приносили ліки та харчі. Мама не з`являлась.

Свідок ОСОБА_26 пояснила, що знайома із ОСОБА_2 близько місяця, на теперішній час вона перебуває у реабілітаційному центрі, приємна у спілкуванні, товариська і з усіма знаходить спільну мову. У центрі також перебувають діти і вона з ними добре ладнає. Постійно розповідає про своїх дітей. Вона не палить, не вживає алкогольні напої і з її слів свідку відомо, що вона не вживає наркотики. Свідок знайома із її старшої донькою і вона про свою матір каже тільки хороше, ОСОБА_2 піклується про дочку, коли вона до неї приїжджає. До роботи вона ставиться відповідально і її цінують за це. У неї немає мобільного телефону, однак вона просить дозволу подзвонити, перебуваючи у реабілітаційному центрі, оскільки таким чином може підтримувати зв`язок із своїми дітьми.

ОСОБА_27 , головний спеціаліст з питань опіки та піклування служби у справах дітей управління соціальних служб для сімей, дітей та молоді департаменту соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, пояснила, що ОСОБА_15 знає у зв`язку із тим, що її старший син ОСОБА_9 з початку 2019 року не відвідував навчальний заклад. Хоча ОСОБА_2 позбавлена відносно нього батьківських прав, він часто знаходиться з нею. ОСОБА_2 виписували попередження. Коли відвідували сім`ю за місцем фактичного проживання, то ОСОБА_3 був брудний і коли ОСОБА_2 разом із синами відвідувала соціальну службу, то від ОСОБА_9 просто погано пахло, діти були брудні. І мамі тоді виписали ще одне попередження.

Коли дитина перебувала у лікарні, то мати її не відвідувала, до служби у справах дітей не приходила. Її просили купити памперси, ліки, однак вона цього не зробила. Цим опікувались її родичі та соціальні робітники, працівники лікарні.

Допитана в якості свідка ОСОБА_17 пояснила, що вона, як сусідка, подавала заяву про те, що ОСОБА_2 не виконує належним чином свої батьківські обов`язки, однак їй відомо, що на теперішній час вона перебуває у реабілітаційному центрі, її ставлення до своїх обов`язків змінилося.

Оцінивши отримані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приймає до уваги показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , ОСОБА_17 , які надали пояснення щодо неналежного виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, умовах проживання та догляду за малолітньою дитиною станом на час відібрання дитини у 2019 році. Їй покази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються матеріалами справи. Суд також враховую, що показами свідків та матеріалами справи підтверджено, що сім`ї надавалась належна підтримка та супровід з боку компетентних державних органів. Щодо отримання грошової допомоги у м. Вільногірську, то ОСОБА_2 пояснила в судовому засіданні, що за такою допомогою не зверталась та причини цього не пояснила.

Також у суду немає жодних сумнівів щодо того, що відповідач ставилася неналежним чином до виконання своїх батьківських обов`язків, не піклувалася про дитину, не утримувала її матеріально, оскільки не мала офіційних джерел доходу, не приймала участь у її розвитку та вихованні. Вагомих та поважних причин щодо того, що у відповідачки існуть перешкоди для здійснення своїх батьківських обов`язків - суду не наведено. Відповідачка має у власності житло, однак не проживає у ньому, з нею працювали тривалий час соціальні робітники відносно ОСОБА_3 та інших її дітей, їй надавалась соціальна консультація та допомога відповідних органів, що відповідачка і не заперечувала. Однак наданими можливостями ОСОБА_2 не скористалась. Щодо отримання грошових виплат від держави або будь-якої фінансової допомоги, то як ОСОБА_2 пояснила в судовому засіданні, вона за такою допомогою не зверталась та причини цього не пояснила.

В судовому засіданні встановлено, що родина ОСОБА_2 отримувала соціальне консультування, відповідачка попереджалась про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, можливістю отримувати фінансову підтримку держави не скористалась, суду надані та дослідженні в судовому засіданні належні, достатні та допустимі докази того, що на час відібрання дитини відповідачка ухилялась від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньго ОСОБА_3 , ці обставини були встановлені після обстеження родини 20.11.2019 року і відбрання дитини того ж дня. ОСОБА_2 , свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками і не піклувалася про фізичний і духовний розвиток дитини, не піклувалася про стан її здоров`я, хоча мала би це робити, не забезпечувала необхідним харчуванням, нормальними умовами проживання.

Однак, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення ч. 3 ст. 51 Конституції України, принципів розумності та справедливості, сталу судову практику, яка відображена у п. 18 Постанови ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає за необхідне зазначити, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

При цьому, суд відкидає та не бере до уваги рішення Виконкому від 19.02.2020 року, яким визнано за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки зазначеним органом не враховано те, що відповідачка стала на шлях виправлення, влаштувалася до реабілітаційного центру, де можливо розміщення також дітей, характеризується позитивно, як керівництвом центру, так і свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , відповідачка на даний час цікавиться життям та вихованням свого сина, заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, бажає змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, займала активну позицію у наданні доказів та доведенні їх переконливості перед судом, посилаючись на зміну обставинин. Суд враховує бажання матері налагодити родинний зв`язок та виконувати свої батьківські обов`язки належним чином.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, при цьому попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання сина, поклавши на виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно ОСОБА_3 .

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, підстави для вирішення питання про стягнення аліментів з ОСОБА_2 відсутні.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 262, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - відмовити в повному обсязі.

Попередити ОСОБА_2 , змінити ставлення до виховання свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як орган опіки та піклування, контроль за виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків.

Повний текст судового рішення буде складено до 07 червня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційної суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик