Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2808/20
Провадження №: 2-о/332/75/20
РІШЕННЯ
22 жовтня 2020 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Яцуна О.С.,
при секретарі Коваль В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Заводський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк. Документами, що підтверджують факт смерті її чоловіка, є копія лікарського свідоцтва про смерть № 3032 від 06.07.2020, видане Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР та свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 07.07.2020 Донецьким міським відділом РАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки.
Зважаючи на те, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , але у видачі такого свідоцтва їй було відмовлено, з посиланням на те, що відсутні підстави для державної реєстрації смерті на підставі документів, які видані на тимчасово окупованій території і є недійсними. Внаслідок цих обставин, отримання свідоцтва про смерть чоловіка заявниці у Заводському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) є неможливим та єдиним шляхом захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Від заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує у повному обсязі.
Від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви не заперечує.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Положеннями ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» від 14.11.2014 № 875/2014, діяльність державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях припинено.
Норми ст. 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, а отже для застосування цієї норми тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Місто Донецьк включено до переліку населених пунктів, на територіях яких органи державної влади (у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану) тимчасово не здійснюють свої повноваження, що у даному випадку зумовлює необхідність застосування передбаченого ст. 317 ЦПК України порядку встановлення факту смерті ОСОБА_2 .
Згідно зі свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружились ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого останній присвоєне прізвище « ОСОБА_4 ».
Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000р. ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 року № 3307/5) підставою для реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за № 1150/130234; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006р № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за № 1150/130234; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.
Положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 1207-VII передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створюють правових наслідків.
Судом встановлено, що заявницею ОСОБА_1 при зверненні до Заводського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з питання державної реєстрації смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьк, було надано копію лікарського свідоцтва про смерть № 3032 від 06.07.2020, видане Республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що на теперішній час заявниця не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка ОСОБА_2 та враховуючи, що заявницею були надані докази, які в повній мірі підтверджують цей факт, заяву слід задовольнити. При цьому суд, даючи оцінку допустимості наданих представником заявника письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, ґрунтуючись на консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібіє (Namibiacase) Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на таких територіях органів влади. Враховуючи практику ЄСПЛ, суд оцінює надані представником заявника письмові докази та приходить до переконання щодо необхідності задоволення заяви, так як встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому реалізувати її спадкові права.
Керуючись ст. ст. 13, 89, 259, 263-265, 293, 315-319 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Заводський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України задовольнити.
Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до вимог ч.4 ст. 317 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Суддя О.С. Яцун