Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2006/19
Провадження № 2/553/136/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.05.2020м. Полтава
Ленінський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді: Тимчука Р.І,
при секретарі: Лунич Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Третя Полтавська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
У серпні 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Третя Полтавська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі його довірителів, позов підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують.
В судові засідання відповідачі не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується даними поштових повідомлень. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачами до суду не подано.
Від представника третьої особи Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.
Не з`явився представник Третьої Полтавської державної нотаріальної контори, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час судового засідання.
21.05.2020 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи.
Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 років помер ОСОБА_5 , відповідний актовий запис №1606 складено Центральним відділом реєстрації актів цивільного стан Полтавського міського управління юстиції 15.05.2007 року (а.с.21).
ОСОБА_5 до часу смерті був громадянином України, постійно проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними домової книги (а.с.27-43).
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1 та сини ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належну йому частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою, який фактично прийнятий ним у спадщину після померлого батька ОСОБА_6 .
Дружина померлого ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 звернулись 10.10.2007 року до Третьої полтавської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом. Також вони фактично прийняли спадщину, так як тривалий час як на момент смерті спадкодавця, так і на даний час проживають і зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.22) та копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.23).
Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 10.10.2007 року заведено спадкову справу №394.
Інших заяв в спадковій справі немає. Тобто відповідачі, які також є спадкоємцями ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини після померлого до Третьої полтавської державної нотаріальної контори не звертались.
Державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А. постановою у вчиненні нотаріальних дій від 11.07.2019 року №257/02-31 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на відповідну частину житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , який прийняв відповідну частину спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_6 та відповідну частину спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_7 , відмовлено (а.с.24). Нотаріусу не надано належним чином оформлені документи, передбачені вимогами чинного законодавства, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Правовстановлюючі документи на відповідне майно у позивачів відсутні. Останніми вчинялись безрезультатно дії щодо поновлення правовстановлюючих документів.
Отримати дублікат вищевказаного Договору про забудову є неможливим, оскільки в справах Полтавського обласного державного нотаріального архіву, куди були передані на зберігання архіви Полтавської міської нотаріальної контори, даний документ відсутній (копія довідки № 1153/01-20 від 16.04.2019 а.с.26).
Отримати копію вищевказаного Договору про забудову, яка знаходиться в інвентарній справі №5338 у Приватному підприємстві Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», або ознайомитись із відповідними матеріалами можливо лише власником даного нерухомого майна.
ОСОБА_6 помер у віці 85 років 22 червня 1993 ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану 23.06.1993 року зроблено запис за №1872. (а.с.46).
Померлий ОСОБА_6 із моменту будівництва та до часу смерті постійно проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
У подальшому 2/5 зазначеного домоволодіння було відчужено ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу, який посвідчено Першою Полтавською державною нотаріальною конторою 29.12.1955 року за № 3-6366, ОСОБА_9 (копія довідки характеристики Полтавського міжміського бюро технічної інвентаризації Полтавського облкомунуправління №2096 від 27.04.1955 р. а.с.44).
Таким чином, на час смерті ОСОБА_6 був власником 3/5 частини домоволодіння, що є на даний час спадковим майном, за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку літ. А-1: квартира 1: сіни 1 площею 5,5 кв.м., передпокій 2 площею 7,6 кв.м., житлова кімната 3 площею 12,8 кв.м. житлова кімната 4 площею 17,8 кв.м., всього площа по квартирі 1 складає 43,7 кв.м.; квартира 2: кухня 1 площею 17,1 кв.м., житлова кімната 2 площею 11,4 кв.м., житлова кімната 3 площею 10,7 кв.м., тамбур І площею 2,7 кв.м., всього площа по квартирі 2 складає 41,9 кв.м.; квартира 3: кухня 2 площею 10,0 кв.м., житлова кімната 3 площею 16,4 кв.м., сіни ІІ площею 9,0 кв.м., тамбур ІІІ площею 3,0 кв.м., всбого площа по квартирі 3 складає 38.4 кв.м. Всього площа по будинку складає 124,0 кв.м.; та господарських будівель: сарай «Б», сарай «б», літня кухня «В», вбиральня «Г», сарай «б1», сарай «б2», сарай «б3», вбиральня «Д», вбиральня «Е», душ «И», навіс «З», навіс «Ж», погріб «а4», огорожа №1, огорожа №2 (копія технічного паспорту а.с.47-49).
Питання набуття права власності на момент будівництва вказаного домоволодіння регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.
Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.
Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.
Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.
Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.
Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).
Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.
ОСОБА_6 , 1907 року народження та ОСОБА_10 , 1905 року народження, одружились ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія свідоцтва про одруження а.с.50).
Згідно архівної довідки Державного архіву Полтавської області Полтавської обласної державної адміністрації від 16.11.2017 року №06-15/Л-303, у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , прибув у 1939 році з с.Парасковіївки Полтавського району, прописаний ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , прибула у 1939 році з с.Парасковіївки Полтавського району, прописана ІНФОРМАЦІЯ_9 (копія довідки а.с.52).
Одночасно, листом від 16.11.2017 року за №06-15/Л-303 Державний архів Полтавської області Полтавської обласної державної адміністрації повідомив, що метричні книги церкви с.Парасковіївки Полтавського повіту за 1907 рік у Державному архіві Полтавської області не зберігаються (копія листа а.с.51).
У документах померлого ОСОБА_6 виявлено, що право особистої власності на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_8 .
Крім того, померлий ОСОБА_5 народився від шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_10 у с.Дудники Парасковіївської сільської ради Полтавського району. Свідоцтво про народження №43 ОСОБА_5 видано 03.12.1934 року Парасковіївською сільською радою Полтавського району, реєстровий номер 48. Оригінал свідоцтва про народження ОСОБА_5 не зберігся (копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 а.с.53).
Так, ОСОБА_5 є рідним сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_6 .
У 1941 с.Парасковіївка перейменована на с.Куликове.
Згідно архівної довідки Державного архіву Полтавської області Полтавської обласної державної адміністрації від 16.11.2017 року №06-15/Л-303, у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_5 , 1934 року народження.
Одночасно, листом від 16.11.2017 року за №06-15/Л-303 Державний архів Полтавської області Полтавської обласної державної адміністрації повідомив, що книги записів актів громадянського стану про народження по м.Полтаві за 1934 рік у Дежавному архіві Полтавської області не зберігаються, у зв`язку з чим немає можливості підтвердити дату народження ОСОБА_5 .
Відповідні дані про народження ОСОБА_5 з`ясувати не можливо за давністю, тому встановити факт родинних відносин можливо лише в судовому порядку.
Після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 в Третій полтавській державній нотаріальній конторі 09.12.1993 року заведено спадкову справу за №306 (а.с.94-106).
У спадковій справі знаходяться заява від імені ОСОБА_13 (сина померлого) про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Другою полтавською державною нотаріальною конторою 02.03.1984 року за р.№ 1584, яким заповідач все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповідав в рівних частках синам: ОСОБА_5 та ОСОБА_13 . В заяві зазначено, що ОСОБА_13 проживав у спадковому будинку, а отже фактично прийняв спадщину. Непрацездатна за віком дружина померлого ОСОБА_7 фактично прийняла обов`язкову частку у спадщині за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловіка ОСОБА_6 та померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_5 фактично прийняв спадщину шляхом проживання та реєстрації у спадковому майні. Інших заяв в спадковій справі немає. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.
Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 спадкова справа не заводилась. Від імені ОСОБА_7 Другою полтавською державною нотаріальною конторою посвідчено заповіт 02.03.1984 року за р.№ 1585, яким вона все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповідала заповідав в рівних частках синам: ОСОБА_5 та ОСОБА_13 .
Згідно п.1 ч.5 п.2 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У відповідності з п.п.1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особамита належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до п.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Згідно ст.548 ЦК УРСР, який діяв на час смерті спадкодавця, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно ст.549 даного Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння
спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
ОСОБА_5 та ОСОБА_13 фактично прийняли спадщину шляхом проживання та реєстрації у спадковому майні.
Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1218 цього кодексу, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Ст. 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю.
Покійний ОСОБА_5 фактично після смерті батьків володів на праві власності 3/10 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку А-1: квартира 1: сіни 1 площею 5,5 кв.м., передпокій 2 площею 7,6 кв.м., житлова кімната 3 площею 12,8 кв.м. житлова кімната 4 площею 17,8 кв.м., всього площа по квартирі 1 складає 43,7 кв.м.; квартира 2: кухня 1 площею 17,1 кв.м., житлова кімната 2 площею 11,4 кв.м., житлова кімната 3 площею 10,7 кв.м., тамбур І площею 2,7 кв.м., всього площа по квартирі 2 складає 41,9 кв.м.; квартира 3: кухня 2 площею 10,0 кв.м., житлова кімната 3 площею 16,4 кв.м., сіни ІІ площею 9,0 кв.м., тамбур ІІІ площею 3,0 кв.м., всього площа по квартирі 3 складає 38.4 кв.м. Всього площа по будинку складає 124,0 кв.м. Господарські будівлі: сарай «Б», сарай «б», літня кухня «В», вбиральня «Г», сарай «б1», сарай «б2», сарай «б3», вбиральня «Д», вбиральня «Е», душ «И», навіс «З», навіс «Ж», погріб «а4», огорожа №1, огорожа №2.
Однак, належним чином права власності на спадкове майно ОСОБА_5 не оформив, як наслідок, його спадкоємці не можуть отримати належне їм майно після смерті спадкодавця.
Інша 3/10 частина спірного житлового будинку фактично успадкована ОСОБА_13 , однак належним чином права власності на спадкове майно ним також, не оформлено. Останній помер близько двох років назад.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Ст. 392 ЦК України регламентує право власника на пред`явлення позову про визнання його права власності.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За викладених обставин позивачі змушені звернутися до суду задля визнання їх права власності в порядку спадкування за законом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований та такий, що підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись 386, 391 ЦК України, 11, 12, 19, 81, 89, 263-268 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особа на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Третя Полтавська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а саме факт того, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 - є рідним сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , актовий запис №1872, зроблений Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану 23.06.1993 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 ОСОБА_14 :житловий будинок літ. А-1: квартира 1: сіни 1 площею 5,5 кв.м., передпокій 2 площею 7,6 кв.м., житлова кімната 3 площею 12,8 кв.м. житлова кімната 4 площею 17,8 кв.м., всього площа по квартирі 1 складає 43,7 кв.м.; квартира 2: кухня 1 площею 17,1 кв.м., житлова кімната 2 площею 11,4 кв.м., житлова кімната 3 площею 10,7 кв.м., тамбур І площею 2,7 кв.м., всього площа по квартирі 2 складає 41,9 кв.м.; квартира 3: кухня 2 площею 10,0 кв.м., житлова кімната 3 площею 16,4 кв.м., сіни ІІ площею 9,0 кв.м., тамбур ІІІ площею 3,0 кв.м., всбого площа по квартирі 3 складає 38.4 кв.м. Всього площа по будинку складає 124,0 кв.м. Господарські будівлі: сарай «Б», сарай «б», літня кухня «В», вбиральня «Г», сарай «б1», сарай «б2», сарай «б3», вбиральня «Д», вбиральня «Е», душ «И», навіс «З», навіс «Ж», погріб «а4», огорожа №1, огорожа №2, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/20 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 ОСОБА_14 :житловий будинок літ. А-1: квартира 1: сіни 1 площею 5,5 кв.м., передпокій 2 площею 7,6 кв.м., житлова кімната 3 площею 12,8 кв.м. житлова кімната 4 площею 17,8 кв.м., всього площа по квартирі 1 складає 43,7 кв.м.; квартира 2: кухня 1 площею 17,1 кв.м., житлова кімната 2 площею 11,4 кв.м., житлова кімната 3 площею 10,7 кв.м., тамбур І площею 2,7 кв.м., всього площа по квартирі 2 складає 41,9 кв.м.; квартира 3: кухня 2 площею 10,0 кв.м., житлова кімната 3 площею 16,4 кв.м., сіни ІІ площею 9,0 кв.м., тамбур ІІІ площею 3,0 кв.м., всього площа по квартирі 3 складає 38.4 кв.м. Всього площа по будинку складає 124,0 кв.м. Господарські будівлі: сарай «Б», сарай «б», літня кухня «В», вбиральня «Г», сарай «б1», сарай «б2», сарай «б3», вбиральня «Д», вбиральня «Е», душ «И», навіс «З», навіс «Ж», погріб «а4», огорожа №1, огорожа №2, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук