Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8952/19
Провадження № 2/711/764/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24 березня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
за участі позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує, що вона проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та народила дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач.
Сімейні стосунки з відповідачем припинилися і відповідач самоусунувся від утримання та виховання дитини.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2011 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її (позивачки) користь на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2011 року і до досягнення дочкою повноліття.

Однак відповідач не виконує рішення суду та не сплачує аліментів на утримання їх дочки, усунувся і від цього обов`язку. Заборгованість відповідача по аліментах станом на 01.12.2018 року складає 39242 грн. 38 коп., а на даний час така заборгованість збільшилася, оскільки відповідач не слачував кошти на погашення заборгованості.

З 2011 року відповідач не цікавиться життям своєї дочки. А з 2015 року їх дочка взагалі не бачила свого батька.

А тому, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.11.2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.01.2020 року закрито підготовче провадження по цивільній справі № 711/8952/19 та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні позивачка - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач участі у вихованні та утриманні їх неповнолітньої дочки не бере, аліменти на її утримання не сплачує, не цікавиться її життям, здоров`ям та успіхами у навчанні, що свідчить про те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дочки.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на веб-сайті «Судова влада».

В судове засідання представник третьої особи - Органу опіки та піклування м. Черкаси - Молчанович Н.О. не з`явилася, але 24.03.2020 року направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність представника третьої особи, при ухваленні рішення просила врахувати висновок органу опіки та піклування м. Черкаси.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача ОСОБА_2 , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_2 проживали в цивільному шлюбі, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка - ОСОБА_3 , батьком якої є відповідач, що стверджується свідоцтвом про народження дитини, серії НОМЕР_1 від 21.05.2009 року (а.с. 6).

Оскільки батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі, реєстрація народження дитини - ОСОБА_3 в органах РАЦС відбулася на підставі ст. 126 СК України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою).

З 2015 року сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин.

Позивачка ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується даними паспорта позивачки та довідкою з місця проживання та про склад сум`ї (а.с. 19).

Батько дитини - ОСОБА_2 проживає окремо, з дочкою не спілкується, участі в її вихованні та утриманні не бере, не цікавиться її життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2011 року з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2011 року і до досягнення дочкою повноліття.

Однак аліменти, які стягнуті рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 не сплачує. Відповідно до довідки розрахунку від 26.12.2018 року № 39653 заборгованість відповідача по аліментах на утримання дочки станом на 01.12.2018 року становить 39242 грн. 38 коп. На момент розгляду справи відповідачем не надано доказів того, що вказана заборгованість сплачена або зменшилася.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

А відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається з довідки із характеристики на ОСОБА_3 , ученицю 4-Б класу Черкаської загальноосвітньої школи I-III ступенів №6 Черкаської міської ради Черкаської області сім`я дитини складається із: мами - ОСОБА_1 , бабусі - ОСОБА_4 , сестри - ОСОБА_8 . Сім`я проживає у власному будинку, дитина має все необхідне для навчання та відпочинку. Мама забезпечує виконання дітьми режиму дня, здійснює контроль за відвідуванням навчальних занять.

Також з матеріалів справи вбачається, що виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, надав висновок № 220/30-03-03 від 05.04.2019 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому органом опіки та піклування встановлено, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., протягом тривалого часу свідомо діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавив малолітню дочку права на належне батьківське виховання та утримання.

Такими чином, в судовому засіданні за результатами дослідження доказів, наданих позивачкою, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не цікавиться її життям, здоров`ям, не приймає участі у її вихованні, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин з 2015 року, не забезпечує її необхідне матеріальне утримання, аліментів, стягнутих рішенням суду не сплачує, що вказує на те, що він свідомо ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дочки і таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних від нього причин.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 є наслідком винної поведінки відповідача, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування Черкаської міської ради, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а навпаки буде повністю відповідати її інтересам.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 182, 183 СК України ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 367 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства», суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Апеляційного суду Черкаської протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складений 27.03.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко