У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2020 року м. Бар

Суддя Барського районного суду Вінницької області Хитрук В.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Барського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Вивчивши матеріали заяви, дослідивши наявні у ній докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Стягувачем заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, оскільки заявник просить стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини на одну дитину, в той час як положенням п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України безальтернативно визначено можливість видачі судового наказу лише за умови, якщо заявником заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частини.

Вищезазначена заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Крім того, суд роз`яснює, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Суд вважає за доцільне роз`яснити стягувачу, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 163-166, 260 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя: