РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17182/19

пр. № 2/759/1276/20

19 березня 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

у с т а н о в и в :

Позивач у вересні 2019 р. звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що в серпні 2019 р. їй стало відомо про існування виконавчого напису №505 від 30.01.2017, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з неї грошових коштів в розмірі 35 215,13 грн. Вказаний документ позивач вважає таким, що вчинений з порушенням вимог діючого законодавства, та не підлягає виконанню, подані банком документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис, не відповідають ознакам первинних документів, встановленим ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З огляду на те, що позивач з 24.08.2017 є пенсіонером, в АТ «Ощадбанк» на її ім`я відкрито картковий рахунок, на який нараховуються пенсійні виплати. На початку липня 2019 р. при спробі отримати пенсійну виплату, дізналася, що картка заблокована. У банківському відділенні дізналась, що причиною блокування є постанова Святошинського РВ ДВС від 25.06.2019 про арешт грошових коштів на суму 38 736,64 грн. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів наявності кредитних зобов`язань перед банком, без оригіналу кредитного договору та доказів узгодження умов повернення кредиту, порядку нарахування та сплати процентів, штрафних санкцій, строку повернення кредиту. Підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, не може бути договором приєднання. Зазначена у виконавчому написі сума боргу не є безспірною та стягується з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», з пропуском строку позовної давності. Позивач не отримувала письмової вимоги про наявність заборгованості та необхідність її погашення, документи виконавчого провадження надсились на алресу, відмінну від адреси позивача. З огляду на викладене, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса від 31.01.2017, зареєстрований в реєстрі за №505 про стягнення на користь АТ КБ «ПривтаБанк» грощових коштів в розмірі 32 215,13 грн. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису.

Ухвалою суду від 04.10.2019 розгляд справи за клопотанням позивача призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 57-58).

29.10.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зазначив, що для вчинення виконавчого напису, нотаріусу було надано необхідний обсяг документів, в тому числі документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання - виписку-розрахунок про рух коштів та є належним доказом наявності заборгованості, первинним документом, оскільки формується на підставі виконаних за день операцій клієнтом, а тому відсутні підстави вважати незаконними дії нотаріуса. Щодо ненаправлення позивачу вимоги про існування заборгованості, зазначає, що чинне законодавство не зобов`язує відповідача надсилати вказане повідомлення. Підстави для задоволення позовних вимог відсутні (а.с. 66-69).

05.11.2019 позивач подала відповідь на відзив, зазначила про відсутність спростування тверджень відповідача щодо надання необхідних доказів, що підтверджують існування боргових зобов`язань позивача, розміру боргу, з чого вбачається, що розмір заборгованості не є безспірним.

09.12.2019 до суду надійшли пояснення від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зазначила, що вчинення виконавчого напису є правомірним, проведеним з дотриманням вимог чинного законодавства. Позивач не заперечує факту існування боргових зобов`язань з банком, не вказує сум, які були сплачені, не підтверджує факту погашення заборгованості, не додає доказів порушення порядку вчинення нотаріальних дій, а посилання на порушення норм діючого законодавства не відповідають дійсності. Позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 78-79).

Суд дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 01.06.2011 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9-40).

21.01.2017 представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в розмірі 32 215,13 грн. (а.с. 81).

30.01.2017 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, яким пропоновано стягнути грошові кошти в сумі 35 215,13 грн. з позивача, які є її боргом за кредитним договором №б/н від 01.06.2011, укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк», та який складається з: залишку заборгованості за кредитом - 2 174,88 грн., відсотків - 25 356,20 грн., пені та комісії - 3 150,00 грн., штрафу - 1 534,05 грн. Витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису 3 000,00 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №505 (а.с. 80).

14.07.2017 головним державним виконавцем Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження серії ВП №54257441 про примусове виконання виконавчого напису від 30.01.2017 (а.с. 33).

25.06.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника (а.с. 31-32).

Згідно із статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про іпотеку», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, а також Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 31 грудня 2008 року № 2368/5.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (далі - Перелік документів).

Згідно з пунктом 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до пункту 3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України №296/5 22 лютого 2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (справа №161/6092/18-ц).

У виконавчому напису нотаріусом вказано, що строк, за який проводиться стягнення - 5 років 4 місяці 30 днів, а саме, з 01.06.2011 по 31.10.2016, тобто з перевищенням трирічного строку, що є невідповідністю вимог закону (а.с. 80).

Крім того, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Встановлено також, що для вчинення виконавчого напису банком було надано виписку з рахунку боржника щодо наявності грошового зобов`язання по тілу кредиту, відсотках, комісії та пені. При цьому документів, які б встановлювали прострочення позивачем виконання зобов`язання, містили б розрахунки по прострочених відсотках, комісії та пені з урахуванням днів прострочення, а також сум внесених боржником коштів на погашення відсотків по кредиту банком нотаріусу надано не було.

Таким чином, встановлено, що під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги статті 88 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки належних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості нотаріусу надано не було. Крім того, розрахунок заборгованості за кредитним договором від 24.01.2017, на підставі якого був вчинений оспорюваний виконавчий напис, всупереч вимогам вищенаведених норм матеріального права включено заборгованість за відсотками, пенею та штрафами.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до ст. 81 ЦПК України доведено ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем доведено витрати судового збору на суму 384,20 грн., а тому саме такий розмір витрат підлягає відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 13, 81, 258, 258, 265, 268 ЦПК України

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 31.01.2017, зареєстрований в реєстрі за №505 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованості за кредитним договором б/н від 01.06.2011 у розмірі 32 215 (тридцять дві тисячі двісті п`ятнадцять) грн. 13 коп. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису на суму 3 000 (три тисячі) грн.00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум