Справа №443/308/18
Провадження №2/443/556/20
РІШЕННЯ

іменем України

05 жовтня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Сливки С.І.,

за участю секретаря Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Журавльової Л.Ю.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суд із позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів у якому просить суд: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Бережниця, Жидачівського району Львівської області батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язавши РАЦСУ внести зміни в актовий запис про народження дитини, вказавши її батьком ОСОБА_2 ; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до повноліття дочки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 2009 року вони з відповідачем проживали подружнім життям, фактично створивши сім`ю, вели спільний побут. У 2011 році у них з відповідачем народилася дочка ОСОБА_6 . Стверджує, що ОСОБА_2 мав намір зареєструвати шлюб із нею та не був проти народження дитини. Однак, у 2011 році відповіач виїхав за кордон. Оскільки шлюб між нею та відповідачем не був зареєстрованим, позивач зареєструвала народження дочки, вказавши її прізвище « ОСОБА_7 », а по батькові - « ОСОБА_8 ». В січні 2012 року позивач з дитиною потрапила у Чорнобильську лікарню у м.Львові, де відповідач провідував їх. Як виявилося, їх дочка народилась з ДЦП. Після того відповідач знову поїхав за кордон. Їй матеріально допомагали батьки відповідача. Відповідач не бере участі у вихованні дочки, не надає матеріальної допомоги.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03.03.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 24.09.2018 року призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою від 24.06.2019 року призначено судово-генотипоскопічну експертизу.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 12.08.2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства та стягнення аліментів прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 22.09.2020 року справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач та його представник в частині вимог щодо визнання відповідача батьком дитини позов визнали. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів позов визнали частково, зазначивши, що відповідач може платити аліменти в розмірі 1500 грн., оскільки на даний час не працює, а тому немає змоги платити аліменти в розмірі про який просить позивач. Крім того, зазначили, що на утриманні у відповідача є ще один син та батьки похилого віку.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка ОСОБА_1 народила дитину - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , виданим 27 жовтня 2011 року, актовий запис №102 (а.с.3).

На момент народження дитини позивач з відповідачем не перебували в зареєстрованому шлюбі. Спільної заяви батьків, заяви батька до органів РАЦС при реєстрації народження дитини подано не було, а тому запис про батька дитини був проведений згідно ст.135 СК України.

Висновком експерта №10/565 від 06.09.2019 року (а.с.111-118) встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 може бути біологічним батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 біологічною матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події складає, 99,999%.

Вказані докази суд приймає до уваги, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Сімейним кодексом України.

Згідно приписів ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відтак, зважаючи на визнання відповідачем факту свого батьківство відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позовні вимоги в частині визнання батьківська, слід задовольнити.

Разом з тим, відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно пп. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання РАЦСУ внести зміни в актовий запис про народження дитини слід відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, слід зазначити наступне.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України).

Суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Малолітня ОСОБА_4 зареєстрована та проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою №33 від 03.01.2018р. /а.с.6/.

Судом встановлено, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 09.11.2009 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , /а.с.47/ та заборгованість по сплаті зазначених аліментів у відповідача відсутня /а.с.52/.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що після народження ОСОБА_4 відповідач допомагав позивачу в утриманні дитини, що ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала.

Також, на протязі 2016 року батьки ОСОБА_2 надавали ОСОБА_1 матеріальну допомогу на утримання дитини, що позивач в судовому засіданні визнала та підтверджується випискою про рух коштів на банківській картці ОСОБА_1 /а.с.92/.

При визначенні розміру аліментів суд враховує і ту обставину, що малолітня ОСОБА_4 народилась із ДЦП та потребує постійного догляду та лікування в реабілітаційному центрі. Дану обставину відповідач в судовому засіданні визнав.

Відповідно до ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я малолітньої ОСОБА_4 , яка потребує постійного догляду та лікування, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, зокрема відповідача, який не є працевлаштованим на постійній основі, що не звільняє останнього від обов`язку по утриманню дочки, а також зважаючи на ту обставину, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина, суд вважає що є підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.02.2018 року.

З врахуванням задоволення позову з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1169,95 грн. (704,80 грн. за позовну вимогу немайнового характеру + 465,15 грн. пропорційно задоволеній частині вимог майнового характеру) та 7614,00 грн витрат на проведення молекулярно-генетичної експертизи, оскільки позовна вимогу про встановлення батьківства задоволена.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1, батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 22.02.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7614 (сім тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 00 копійок витрат на проведення експертизи.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1169 (одна тисяча сто шістдесят дев`ять) гривень 95 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на апеляційне оскарження рішення суду обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06 жовтня 2020 року

Суддя С.І. Сливка