Номер провадження: 22-ц/813/36/20
Номер справи місцевого суду: 521/4791/18
Головуючий у першій інстанції Коблова О.Д.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №521/4791/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року у складі судді Коблової О.Д., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 22 березня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, просив з підстав недоведеності безспірності заборгованості та спливу позовної давності до частини вимог визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 17 січня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі за №185, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за Кредитним договором від 8 січня 2013 року заборгованості станом на 17 жовтня 2016 року в сумі 28281,50 грн., з них заборгованість за тілом кредиту 8584,02 грн., за відсотками 17874,55 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (відсоток від суми заборгованості) 1322,93 грн. (а.с.2-3).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 6 квітня 2018 року відкрито провадження в справі (а.с.55-56).

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» позов не визнав, зазначивши, що ОСОБА_1 уклав договір, умови виконання якого порушив та допустив заборгованість, яку станом на 17 жовтня 2016 року розраховано з урахуванням часткового погашення кредиту та останнього платежу, який мав місце 1 жовтня 2015 року; нотаріусу було надано перелік документів, законодавчо передбачений для стягнення заборгованості в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса (а.с.72-74).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.83-87).

Висновок суду мотивовано недоведеністю наявності спору щодо заборгованості за кредитним договором, наданням нотаріусу належних документів на підтвердження безспірності заборгованості, безпідставністю посилань на пропуск банком позовної давності.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.92-95).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права полягає у спірності заборгованості, спливу позовної давності до частини вимог тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує підтриманням позиції, викладеної в суді першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено Виконавчий напис від 17 січня 2017 року за реєстровим номером 185 про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов Договору №б/н від 8 січня 2013 року та розрахунку заборгованості станом на 17 жовтня 2016 року грошових коштів в сумі 28281,50 грн., де заборгованість за тілом кредиту 8584,02 грн., заборгованість за відсотками 17874,55 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1322,93 грн.; стягнення здійснюється за період з 8 січня 2013 року по 17 жовтня 2016 року (а.с.4).

Виконавчий напис звернуто до примусового виконання за заявою стягувача АТ КБ «ПриватБанк».

Постановою ВП №54369280 про відкриття виконавчого провадження від 24 липня 2017 року головного державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гуртової К.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого напису №185, виданого 17 січня 2017 року Чернігівським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» грошової суми в розмірі 28281,50 грн. (а.с.44).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною 1 статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства.

Нотаріальні дії, що вчиняються нотаріусами, передбачено статтею 34 Закону України «Про нотаріат», до яких, зокрема, належить вчинення виконавчого напису (п.19 ч.1).

Вчинення виконавчих написів врегульовано Главою 14 Закону України «Про нотаріат», стаття 87 якої визначає, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», яка визначає умови вчинення виконавчих написів, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Законом України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (ст.90 Закону); виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (ст.91 ЦПК України).

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172; вказаний Перелік стосується, зокрема, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Так, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Судова практика Верховного Суду орієнтує на те, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду №569/8884/17 від 14 серпня 2019 року).

Так, за приписами статті 88 Закону України «Про нотаріат», яким визначено умови вчинення виконавчих написів, нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло, зокрема, не більше трьох років.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на, зокрема, стягнення грошових сум, при цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права тощо, тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше, тим самим надає стягувачу можливість в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення; так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

В порядку захисту свого цивільного права ОСОБА_1 оспорює вчинений нотаріусом виконавчий напис з підстав неправомірності вимог стягувача в частині розміру заборгованості та з підстав спливу строків давності за вимогами в їх частині.

Встановлено, що правовідносини між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» виникли на підставі Договору №б/н від 8 січня 2013 року, за виконавчим написом нотаріуса стягнення здійснюється за період з 8 січня 2013 року по 17 жовтня 2016 року, тобто поза межами трирічного строку, що не узгоджується умовами вчинення виконавчих написів, визначеними статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та підтверджує доводи ОСОБА_1 щодо спливу строку позовної давності до частини вимог.

Крім того, із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, спірним є право АТ КБ «Приват Банк» на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами в сумі 17874,55 грн. та штрафів в сумі 500,00 грн. (фіксована частина), в сумі 1322,93 грн. (процентна складова).

Отже, факт відсутності безспірної заборгованості є доведеним, відтак, правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що підлягає виконанню, наявні, порушене право ОСОБА_1 має бути захищено задоволенням поданого ним позову.

Заперечення АТ КБ «ПриватБанк» щодо вимог не приймаються, так як у вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів, а перевіряє доводи боржника щодо відсутності безспірної заборгованості перед стягувачем на момент учинення нотаріусом виконавчого напису.

Викладене узгоджується з висновком щодо застосування вищевказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц.

Відповідно до положень частин 4,5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Учасники справи в судове засідання 7 травня 2020 року не з`явились, будучи завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи; учасники справи мали достатньо процесуального часу для надання суду письмового обґрунтування власних позицій. Відтак, справа розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи у сенсі положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис від 17 січня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований за номером 185, про стягнення з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () за період з 8 січня 2013 року по 17 жовтня 2016 року за Договором №б/н від 8 січня 2013 року та розрахунком заборгованості станом на 17 жовтня 2016 року грошових коштів в загальній сумі 28281 грн. 50 коп. - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 4 червня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков