КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Справа № 373/1343/16-ц
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

30 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 11 червня 2020 року (суддя Керекеза Я.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ліквідатор Відкритого акціонерного товариства «Племзавод» «Світанок» Давидюк Терентій Петрович, Циблівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтаір Плюс» про визнання права власності та поділ майна,

встановив:

рішенням Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 11 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. Повний текст рішення суду складено 19 червня 2020 року.

На вказане рішення суду 10 серпня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направили до Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області апеляційну скаргу.

7 вересня 2020 року матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року відповідачам поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 11 червня 2020 року, апеляційну скаргу, яка була оплачена судовим збором не у повному обсязі, залишено без руху з визначенням строку в п`ять днів з дня отримання копії ухвали кожним відповідачем для надання доказів доплати судового збору у сумі 9 705грн кожним відповідачем.

Копія ухвали судді від 10 вересня 2020 року отримана ОСОБА_2 18 вересня 2020р., ОСОБА_1 - 19 вересня 2020р., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (с.с.172,173).

28 вересня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про залучення до справи оригіналу платіжного документу, до якої доданий оригінал квитанції про сплату судового збору у сумі 9 705грн.

З поданої квитанції вбачається, що судовий збір оплачений обома відповідачами, що свідчить про сплату кожним з них по 4 852грн 50коп.

При цьому, в ухвалі від 10 вересня 2020 року було наведено обґрунтування визначення судом розміру судового збору для кожного відповідача та необхідність його сплати кожним відповідачем відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», тобто по 9 705грн.

Також, відповідачам було роз`яснено їх право надати документи у підтвердження іншої реальної вартості спірних земельних ділянок та сплатити судовий збір за подачу

апеляційної скарги відповідно до наданих документів.

До заяви від 22 вересня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали документи, які підтверджують вартість спірних земельних ділянок, а також не навели мотивів, з яких не згодні із визначеною судом сумою судового збору.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не сплачено судовий збір у повному обсязі, чим не виконано ухвалу судді від 10 вересня 2020 року.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вимога про сплату державного мита необхідна для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року).

Отже, вимога про оплату судового збору не є перепоною для звернення до суду та не порушує гарантованого права сторони на судовий захист, а направлена на відшкодування витрат, які несе держава, для забезпечення здійснення правосуддя.

Статтею 3 ЦК України встановлено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За таких обставин, встановлення діючим законодавством права на апеляційний перегляд справи, не може бути підставою для невиконання особою, яка бажає реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення, норм законодавства, які визначають дотримання певних умов для здійснення такого права, зокрема, сплату судового збору, що передбачено Законом України «Про судовий збір».

При цьому діюче процесуальне законодавство не передбачає обов`язку суду вести з учасником справи додаткову переписку у разі невиконання ним у повному обсязі ухвали суду, у тому числі і вирішувати питання про продовження строку для усунення недоліків, враховуючи, що відповідачами не наведено обґрунтування невиконання ухвали від 10 вересня 2020 року у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, згідно якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки подана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційна скарга не оплачена судовим збором у повному обсязі, у наданий строк відповідачами докази оплати судового збору у повному обсязі не надані, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суддя

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на

рішення Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 11 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ліквідатор Відкритого акціонерного товариства «Племзавод» «Світанок» Давидюк Терентій Петрович, Циблівська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтаір Плюс» про визнання права власності та поділ майна вважати неподаною та повернути відповідачам.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя