Справа №752/7695/17
Провадження № 2/752/312/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.06.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Петрова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк», Прокуратури Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про витребування грошових коштів в розмірі 867 доларів США, які знаходяться на утриманні відповідно до постанови від 31.07.1998 р. та від 13.10.1998 р. , що винесені у кримінальній справі № 149-0044.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні Львівської міжрайонної транспортної прокуратури перебувала кримінальна справа № 149-0044, порушена 18.12.1997 р. за фактом катастрофи літака ЯК-42 Львівського державного авіапідприємства поблизу м.Салоніки, Греція, внаслідок чого загинуло 70 осіб, в тому числі донька позивача ОСОБА_2 .

Під час досудового розслідування слідчим Боднарчуком А.В. 31.07.1998 р. та 13.10.1998 р. винесені постанови про визнання грошових коштів в розмірі 867 доларів США речовими доказами та передачу їх на зберігання до Укрексімбанку м.Львова до вирішення кримінального справи в суді.

Постановою слідчого Боднарчука А.В. 11.01.2001 р. кримінальна справа № 149-0044 закрита в зв`язку з відсутністю в діях екіпажу літака складу злочину, передбаченого ч.1 ст.77 КК України. Питання про долю вищезазначених валютних цінностей, які належали ОСОБА_2 постановою про закриття кримінальної справи вирішено не було.

Позивач посилається на те, що вона є спадкоємицею після смерті доньки і з листа Прокуратури Львівської області від 30.11.2016 р. дізналась про існування на зберіганні ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» зазначених грошових коштів.

Оскільки Львівська міжрайонна транспортна прокуратура була ліквідована, однак на час закриття кримінальної справи не вирішено питання про речові докази, позивач зазначає про можливість відновлення свого права лише в судовому порядку шляхом витребування грошових коштів.

Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 11.08.2017 р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог була залучена прокуратура Львівської області.

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» подані письмові заперечення з приводу заявлених позовних вимог, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до Інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України цінності, прийняті установою банку на зберігання, повертаються на підставі листа з вимогою про їх повернення та копії квитанції органу, який здав їх. Питання щодо повернення грошових коштів, переданих в опечатаному конверті на зберігання Львівською міжрайонною транспортною прокуратурою не було вирішено під час закриття кримінальної справи, однак, в даному випадку, у Банку відсутні підстави без відповідного прийнятого рішення і листа для повернення грошових коштів.

Прокуратурою Львівської області надані письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, відповідно до яких питання щодо речових доказів у кримінальній справі № 149-0044 вирішено не було і підстав для скасування постанови про закриття кримінальної справи не встановлено.

22.02.2019 р. позивачем подана заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на грошові кошти в сумі 867 доларів, які згідно з Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 31.07.1998 р. та Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 13.10.1998 р., прийнятих слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України юристом 3-го класу Бондарчуком А.В., вилучені у кримінальній справі № 149-0044 в якості речових доказів та передані на зберігання до філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відділення у м. Львові та зняти арешт з майна, яке постановами слідчого Львівської міжрайонної транспортної прокуратури Бондарчука А.В. від 31.07.1998 р. та 13.10.1998 р. передані на зберігання до філії АТ «Укрексімбанк» та повернути тимчасово вилучене майно.

12.07.2019 р. позивачем подана заява про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на грошові кошти в сумі 867 доларів, які згідно з Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 31.07.1998 р. та Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 13.10.1998 р., прийнятих слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України юристом 3-го класу Бондарчуком А.В., вилучені у кримінальній справі № 149-0044 в якості речових доказів та передані на зберігання до філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відділення у м. Львові; зобов`язати Прокуратуру Львівської області повернути ОСОБА_1 грошові кошти в іноземній валюті в сумі 867 доларів, які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та згідно із Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 31.07.1998 р. та Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 13.10.1998 р., прийнятих слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України юристом 3-го класу Бондарчуком А.В., вилучені у кримінальній справі № 149-0044, що закрита відповідно до постанови від 11.01.2001 р., в якості речових доказів та передані на зберігання до філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відділення у м. Львові; зобов`язати ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» повернути через Прокуратуру Львівської області Трохимчук Ользі Сергіївні речові докази, які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передані на зберігання згідно з Постановою про передачу речових доказів на зберігання від 31.07.1998 р. та постановою про передачу речових доказів на зберігання від 13.10.1998 р., прийнятх слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України Бондарчуком А.В. у кримінальній справі № 149-0014.

Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 23.08.2019 р. Прокуратура Львівської області за клопотанням позивача була залучена до участі у справі в якості співвідповідача.

Відповідачем - АТ «Державний експортно-імпортний банк України» подано відзив на заяву про зміну предмету позову, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні вимог, заявлених до АТ «Укрексімбанк», оскільки з боку відповідача право позивача не було порушено і повернення переданих на зберігання цінностей можливе лише на підставі листа відповідного правоохоронного органу, який передав їх на зберігання.

Відповідач - Прокуратура Львівської області, не скористався своїм право на подання відзиву у справі.

10.01.2020 р. закрито підготовче провадження у справі.

В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, з врахуванням заяви про зміну предмету позову та просили суд позов задовольнити, оскільки у інший спосіб право позивача, яка є спадкоємицею після мерті своєї доньки - ОСОБА_2 , не може бути відновлено.

Представник відповідача - АТ «Укрексімбанк», заперечувала проти задоволення позову в частині вимог до Банку, оскільки право позивача не було порушено з боку відповідача і повернення валютних цінностей, що були передані на зберігання правоохоронними органами у кримінальній справі можливі лише на підставі відповідного листа зазначеного органу та пред`явлення документів, що підтверджують передачу цінностей на зберігання.

Представник відповідача- Прокуратури Львівської області, в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення судового розгляду не звертався.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні Львівської міжрайонної транспортної прокуратури перебувала кримінальна справа № 149-0044, яка порушена 18.12.1997 р. за фактом катастрофи літака ЯК-42 Львівського державного авіапідприємства поблизу м.Салоніки (Греція), внаслідок чого загинуло 70 осіб.

В ході проведення досудового розслідування на підставі постанови слідчого Генеральної прокуратури України Бондарчука А.В. від 13.10.1998 р. та від 31.07.1998 р. про передачу речових доказів у валюті на зберігання валюта пасажира повітряного судна ЯК-42 ОСОБА_2 в сумі 868 доларів США була здана на утримання до розгляду та вирішення кримінальної справи в суді до АТ «Укрексімбанк» м.Львова.

Постановою слідчого Генеральної прокуратури України Бондарчука А.В. від 12.01.2001 р. кримінальна справа № 149-0044 закрита в зв`язку з відсутністю в діях екіпажу літака складу злочину, передбаченого ч.1 ст.77 КК України.

Як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінальної справи № 149-0044 питання щодо долі речових доказів вирішено слідчим не було.

В подальшому Львівська міжрайонна транспортна прокуратура була ліквідована.

Відповідно до Довідки у кримінальній справі № 149-0044 від 26.09.2017 р. Прокуратурою Львівської області встановлено, що матеріали зазначеної кримінальної справи передані до архіву зазначеної установи.

Листом Прокуратури Львівської області від 30.11.2016 р. № 1717-590вих-16 позивача повідомлено, що спадкоємці ОСОБА_2 можуть в судовому порядку вирішити питання щодо повернення грошових коштів в іноземній валюті, які належали останній і були передані на зберігання до АТ «Укрексімбанк».

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР ( в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не

змінено заповітом.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

В силу положень ст.529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо

на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був

би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті

ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не

закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати

і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку

батька, так і з боку матері (друга черга) (ст.530 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

Згідно з ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.1998 р., виданого державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Пашковець О.В., єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, враховуючи, що позивач у визначений законом строк та порядк прийняла спадщину, відповідно все майно, що належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини належить спадкоємцю, у т.ч. грошові кошти в сумі 867 доларів, які згідно з Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 31.07.1998 р. та Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 13.10.1998 р. передані на зберігання до АТ «Укрексімбанк».

Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.214 КПК України в редакції 1960 р., що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, слідчий закриває справу мотивованою постановою, в якій, крім даних, передбачених ст.130 цього Кодексу, зазначає:відомості про особу обвинуваченого, суть справи, підстави для закриття справи, рішення про скасування запобіжного заходу і заходів по забезпеченню цивільного позову та можливої конфіскації майна, а також рішення в питанні про речові докази відповідно до ст.81 цього Кодексу.

В силу положень ст.81 КПК України в редакції 1960 р. питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи.

Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.57 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, У разі закриття кримінальної справи за відсутністю події або складу злочину власникам повертаються документи, які є речовими доказами і які були підставами для порушення кримінальної справи та притягнення до кримінальної відповідальності (літературні твори, заяви, звернення та інше, у тому числі виготовлені авторами).

Згідно з п.58 Інструкції після винесення вироку (ухвали), постанови про закриття кримінальної справи в книзі (журналі) обліку речових доказів робиться відмітка про прийняте рішення щодо речових доказів та іншого майна із зазначенням змісту та дати рішення.

Рішення щодо речових доказів підлягає виконанню після набрання вироком (ухвалою) законної сили або після закінчення строку оскарження ухвали, постанови про закриття справи.

Якщо речові докази та інше майно знаходяться на

спеціальному зберіганні, за місцем їх зберігання надсилається копія або виписка з вироку, ухвали, постанови, де вказується про подальшу долю цих об`єктів. Прийняте рішення є обов`язковим для керівників тих установ, де зберігаються речові докази (п.59 Інструкції).

Відповідно до п.60 Інструкції речові докази та інше майно, яке підлягає поверненню власникам, видається їм у натурі під розписку, яка долучається до кримінальної справи та нумерується наступним її аркушем. Про можливість отримання зацікавленими особами вилучених у них предметів та цінностей їм повідомляється письмово, копія повідомлення долучається до кримінальної справи.

В силу положень п.49 Інструкції речові докази, розміщені в спеціальних сховищах, а також ті, які не знаходяться разом із справою, зараховуються за тим органом, куди передається кримінальна справа.

Отже, враховуючи, що матеріали кримінальної справи № 149-0044 знаходяться в Прокуратурі Львівської області, речові докази у вигляді грошових коштів в іноземній валюті в сумі869 доларів США, що належали ОСОБА_2 , зараховуються за даною установою.

17.05.2018 р. позивачем до Прокуратури Львівської області подано клопотання про повернення майна.

06.07.2018 р. Прокуратурою Львівської області позивачу надана відповідь про те, що прокуратурою вживаються заходи щодо вирішення питання долі речових доказів у кримінальній справі № 149-0044, та про прийняте рішення ОСОБА_1 буде поінформована додатково.

На момент розгляду справи будь-які дії щодо повернення ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 869 доларів США, які належали ОСОБА_2 і є речовими доказами у кримінальній справі № 149-0044, Прокуратурою Львівської області вчинені не були та відповідні докази суду не надані.

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на грошові кошти в сумі 867 доларів та зобов`язання Прокуратури Львівської області повернути ОСОБА_1 грошові кошти в іноземній валюті в сумі 867 доларів, які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та згідно із Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 31.07.1998 р. та Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 13.10.1998 р., прийнятих слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України юристом 3-го класу Бондарчуком А.В., вилучені у кримінальній справі № 149-0044, що закрита відповідно до постанови від 11.01.2001 р., в якості речових доказів та передані на зберігання до філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відділення у м. Львові, в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки у інший спосіб право позивача не може бути поновлено.

Однак, вимоги позивача про зобов`язання ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» повернути через Прокуратуру Львівської області Трохимчук Ользі Сергіївні речові докази, які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передані на зберігання згідно з Постановою про передачу речових доказів на зберігання від 31.07.1998 р. та постановою про передачу речових доказів на зберігання від 13.10.1998 р., прийнятих слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України Бондарчуком А.В. у кримінальній справі № 149-0014 не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.п.307, 308 Інструкції № 1 з організації емісійно-касової роботи в установах банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 129 від 07.07.1994 р., установи банків проводять приймання на зберігання, зокрема, від судових і слідчих органів іноземної валюти, вилученої у громадян за постановами слідчих органів і повертаються на підставі листа з вимогою про їх повернення та копії квитанції органу, який здав їх.

Тобто, АТ «Укрексімбанк» зобов`язаний повернути передані на зберігання речові докази в іноземній валюті лише на підставі листа Прокуратури Львівської області, за якою зараховані речові докази у кримінальній справі № 149-0044, та копії квитанції про передачу таких цінностей, а отже такі дії можуть бути вчинені лише після вчинення дій передбачених Інструкцією № 1 Прокуратурою Львівської області.

На момент розгляду справи Прокуратурою Львівської області не було вчинено будь-яких дій щодо повернення речових доказів, а отже право позивача з боку АТ «Укрексімбанк» не є порушеним.

Зважаючи на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк», Прокуратури Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Мінським РУГУ МВС України в м. Києві 24 жовтня 1996 р.; номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на грошові кошти в сумі 867 доларів, які згідно з Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 31.07.1998 р. та Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 13.10.1998 р., прийнятих слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України юристом 3-го класу Бондарчуком А.В., вилучені у кримінальній справі № 149-0044 в якості речових доказів та передані на зберігання до філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відділення у м. Львові.

Зобов`язати Прокуратуру Львівської області (м.Львів, пр. Шевченка, 17/19, 79005) повернути ОСОБА_1 (паспорт сер. НОМЕР_1 , виданий Мінським РУТУ МВС України в м. Києві 24 жовтня 1996 р.; номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) грошові кошти в іноземній валюті в сумі 867 доларів, які належалиНОМЕР_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та згідно із Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 31.07.1998 р. та Постановою про передачу речових доказів (валюти) на зберігання від 13.10.1998 р., прийнятих слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України юристом 3-го класу Бондарчуком А.В., вилучені у кримінальній справі № 149-0044, що закрита відповідно до постанови від 11.01.2001 р., в якості речових доказів та передані на зберігання до філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» відділення у м. Львові.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя