ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8852/19
провадження № 2/753/3604/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 24.10.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 15.11.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом з матір"ю, яка приймає безпосередню участь у житті дитини, піклується про її здоров"я, сприяє її духовному та фізичному розвитку, повністю забезпечує дитину фінансово. Батько участі у житті і забезпеченні син не приймає, ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, син перебуває на повному утриманні позивача.

За таких підстав, позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно.

Ухвалою суду від 22.07.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні не заперечували про задоволення позову у частині визначення місця проживання сина з матір`ю та частково заперечували щодо розміру аліментів визначеного позивачем, оскільки відповідач постійно забезпечує сина та регулярно здійснює фінансову підтримку у здійсненні матеріального забезпечення сина, а саме: щомісячно здійснює перерахування грошових коштів на рахунок позивача через банківський термінал. Разом з тим, відповідач має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом 3-ї групи та знаходиться на пенсії; окрім частки у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 відповідач іншого нерухомого та/або рухомого майна не має. Також, відповідач зазначив, що на разі сам перебуває у скрутному становищі, оскільки отримує мінімальну заробітну плату за місцем роботи у ТОВ "ВКМЗ "ФАСАД", на підставі чого, відповідач просить суд про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 890,00 грн.

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не забезпечила явку свого представника, надіслала клопотання про судовий розгляд без їх участі. Разом з цим, представником Служби подано до суду висновок від 19.09.2019 року №101-8548/02 про визначення місця проживання дитини.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24.10.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24.10.2015 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 30.09.2016 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьками якого є сторони у справі.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 15.11.2018 року шлюб між сторонами у справі розірвано.

На даний час ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю у АДРЕСА_2 .

За умовами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно положень ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Як було встановлено у даному судовому засіданні, дитина на даний час проживає разом із матір`ю. При цьому, відповідач не заперечує проти проживання сина з матір`ю.

Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок № 101-8548/02 від 19.09.2019 року про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

З огляду на наведене, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині визначення розміру аліментів варто звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Визначаючи розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання своєї малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, суд враховує наступні обставини та підтвердження їх належними доказами.

Стосовно матеріального становища платника аліментів, суд зазначає, що у судовому засіданні суду надано довідку про доходи відповідача за № ФСД00000029 від 01.11.2019 року, виданої ТОВ "ВКМЗ "ФАСАД", згідно якої з листопада 2018 року по жовтень 2019 року відповідач має середньомісячний дохід у сумі 3750,23 грн., крім того, суд враховує, що відповідач має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є інвалідом 3-ї групи та знаходиться на пенсії, що підтверджується відповідною довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 769895 від 02.02.2012 року та пенсійним посвідченням серії НОМЕР_6 від 29.02.2012 року, також суд враховує надані відповідачем докази добровільної допомоги позивчу на утримання спільного сина.

Доказів наявності рухомого та/або нерухомого майна у відповідача матеріали справи не містять.

Будь-яких інших обставин, передбачених ст. 182 СК України судом не встановлено та сторонами у справі не доводилось і не заперечувалось.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" у 2019 році установлено прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у 2020 році установлено прожитковий мінімум на: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень

Згідно ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст.ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню малолітніх дітей покладено на обох батьків (у тому числі і на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 890,00 грн., з їх індексацією відповідно до закону, щомісячно, що буде справедливим та достатнім порівнюючи обов`язки кожного із батьків по відношенню до спільної дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів02.05.2019 року , що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві, тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268,280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Визначиити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 890 (вісімсот дев`яносто) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 02 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: