Провадження № 22-ц/4808/651/20
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря: Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на заочне рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Антоняка Т.М., ухвалене 01 жовтня 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 09 жовтня 2019 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського Віталія Даниловича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зобов`язання скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру АДРЕСА_1 та запис про обтяження, внесені на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 листопада 2017 року індексний номер 37986373.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 грудня 2007 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») укладено договір про надання споживчого кредиту в розмірі 63 000,00 доларів США. В забезпечення умов виконання зобов`язань в цей же день укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 В подальшому ПАТ «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу №4 від 11 червня 2012 року відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за договорами про надання споживчого кредиту та іпотеки. 07 листопада 2017 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37986373, згідно якого проведено державну реєстрацію за товариством права власності на квартиру, номер запису про право власності 23227577. Посилаючись на відсутність підстав для реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» на належну їй квартиру, вважала такі дії незаконними. Аналогічно як і дії щодо внесення запису про обтяження нерухомого майна. При цьому покликалася на те, що згідно з договором іпотеки позасудова передача предмета іпотеки у власність іпотекодержателя здійснюється лише за згодою сторін на підставі окремого договору, який з ТОВ «Кей Колект» не укладався. Крім того, оскільки спірна квартира є предметом іпотеки за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, її площа не перевищує 140 кв.м, використовується як місце постійного поживання позичальника, до вказаних правовідносин підлягає застосуванню ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого стягнення на вказане майно не проводиться.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 листопада 2017 року, індексний номер 37986373, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект». Зобов`язано приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д. скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № НОМЕР_1 за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру в АДРЕСА_1 та запис про обтяження № 23227577, внесений ним на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37986373 від 07 листопада 2017 року.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно укладеного між банком і ОСОБА_1 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання можливе лише на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». Натомість в іпотечному договорі відсутнє відповідне застереження про реєстрацію права власності у зв`язку з переходом до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Отже рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 листопада 2017 року було прийнято нотаріусом з порушенням приписів законодавства, оскільки останнім не було перевірено наявність факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності.

Не погодившись з рішенням суду ТОВ «Кей-Колект» (особа, яка не брала участі в справі) подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалюючи рішення щодо майна, належного товариству, суд порушив принцип змагальності цивільного процесу. Фактично вирішивши спір про право суд позбавив ТОВ «Кей-Колект» права власності, не залучивши останнє до участі в справі ні як відповідача, ні як третю особу.

Вважає, що з огляду на норми ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення державного реєстратора є актом індивідуальної дії, яке стосується виключно виникнення права власності в ТОВ «Кей-Колект», а не інших осіб. При цьому суд дійшов помилкового висновку, що даний акт є підставою для припинення права власності позивача і порушує її права, оскільки про припинення права власності державний реєстратор виносить окреме рішення.

Більше того порушення права відбувається з настанням певного юридичного факту, а не у зв`язку з рішенням державного реєстратора. Саме по собі скасування рішення про державну реєстрацію права власності не свідчить про його припинення. Розглянувши спір щодо дій державного реєстратора, суд вийшов за межі цивільної юрисдикції і вирішив справу в сфері публічних правовідносин. На думку апелянта, вказане суперечить практиці Європейського суду з прав людини щодо меж втручання суду у право власності.

Вважає, що даний позов відносно майнового права позивача має вирішуватись за правилами цивільного судочинства. Спір стосується реалізації відповідачем умов договору іпотеки, тобто фактично виник між позивачем та ТОВ «Кей-Колект». Проте як позивачем, так і судом не вірно визначено суб`єктний склад учасників справи, що є підставою для скасування рішення суду.

Інші учасники правом на подання відзиву не скористались.

В засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Кей-Колект» Деренько З .М . доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 доводів скарги не визнали, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінський В.Д. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи без його участі. З огляду на що враховуючи положення статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи не встановлено.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом рішення не відповідає цим вимогам закону з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 17 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (в подальшому переіменоване на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 63 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язалася в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором повернути кредит та сплачувати відсотки за користування ним, та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені цим договором (а.с.6-8). Згідно укладеного цього ж дня між сторонами для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором договору іпотеки позивачем передано в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

З`ясовано, що 11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №4, за яким здійснено відступлення права вимоги по кредитних договорах та договорах забезпечення, визначених у Додатку №1 (а.с. 14-15).

01 листопада 2017 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. прийнято рішення №37986373 про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . На його підставі тоді ж внесено відповідний запис про право власності № 23227577 (а.с.29-30). При цьому підставою виникнення зазначено договір іпотеки, серія та номер: Д-1677, виданий 17 грудня 2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Данилів Т.Д. А також договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 2459_2460, виданий 11 червня 2012 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. (а.с. 16).

Як вбачається зі змісту позовної заяви вимоги до приватного нотаріуса завлено з тих підстав, що йому не було надано достатніх документів, які б підтвердили належність у ТОВ «Кей-Колект» права на реєстрацію за ним права власності на іпотечне майно. Тобто, спір випливає із договірних правовідносин, які пов`язані із захистом права ОСОБА_1 та з належністю виконання договору іпотеки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінським В.Д. допущено порушення законодавства при реєстрації прав та їх обтяжень в Державному реєстрі.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 1 липня 2004 року, що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Відповідно до вказаного Закону, державній реєстрації прав підлягає виникнення, перехід та припинення обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону державній реєстрації прав підлягають право власності; речові права, похідні від права власності; право власності на об`єкт незавершеного будівництва, заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (частина перша статті 2 Закону).

Статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції на час вчинення оскаржуваних дій) передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до частини 1 статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

ТОВ «Кей-Колект» не брало участі у справі, однак розглядаючи справу, суд першої інстанції вирішив питання про його права, свободи та інтереси. Оскаржуючи рішення останнє зазначає, що є власником спірної квартири. Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, долученого до позовної заяви (а.с. 16).

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів, ОСОБА_1 пред`явила вимоги лише до державного реєстратора - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д., який зареєстрував право власності на передану в іпотеку квартиру на нового власника - ТОВ «Кей-Колект».

Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

З наведеного слідує, що відповідачем є особа, яка за цивільною позовною заявою позивача притягається до відповідальності за порушення чи оспорювання її прав та охоронюваних законом інтересів, а також у передбачених законом випадках, й інші особи, на адресу яких спрямована вимога позивача, яка знайшла своє аргументування та вираження у відповідній позовній заяві. Тобто під поняття відповідача підпадає саме та сторона, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц).

Заявляючи позовні вимоги лише до державного реєстратора - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського В.Д., ОСОБА_1 не зазначила при цьому співвідповідачем ТОВ «Кей-Колект», не зважаючи на те, що рішення суду про задоволення позову впливає на його права як зареєстрованого власника квартири.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року в справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) не змінює цивільно-правового характеру цього спору.

Проте, вирішуючи даний спір місцевий суд залишив поза увагою вказані обставини та вимоги закону, не визначився в повній мірі з характером спірних правовідносин та складом їх учасників.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення цього суду у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Не вживши заходів щодо залучення до участі у справі ТОВ «Кей-Колект», розглянувши спір по суті та ухваливши рішення, що стосується прав та інтересів останнього, суд порушив норми процесуального права щодо дотримання завдань цивільного судочинства, сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, що в свою чергу призвело до порушення принципу рівності сторін.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішення питання про залучення до участі у справі осіб, права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, яких зачіпаються.

Відповідно до вимог частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції не звернув увагу на суб`єктний склад сторін у даному спорі та передчасно за таких обставин задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Кей-Колект» та зобов`язання приватного нотаріуса вчинити певні дії.

Тому рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову в зв`язку з неналежністю складу сторін. Що не позбавляє її права повторно звернутися до суду з аналогічним позовом.

При цьому колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог, оскільки це повинно бути зроблено під час розгляду справи по суті за участі належних сторін.

Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ТОВ «Кей-Колект», сплачений останнім судовий збір у розмірі 960,00 грн за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню на його користь з позивача.

Керуючись статтями 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 01 жовтня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлінського Віталія Даниловича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (місце знаходження: м. Київ, вул. Іоанна Павла,ІІ, будинок 4/6, корпус «В», поверх 4, кабінет 402, ідентифікаційний код юридичної особи 37825968) 960,00 грн судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови складено 26 травня 2020 року