Справа № 459/2757/20
Провадження № 2/459/1177/2020
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 жовтня 2020 року м.Червоноград

суддя Червоноградського міського суду Львівської області Рудаков Д.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про скасування наказу про звільнення, зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вихідної допомоги -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив:

1) скасувати наказ відповідача про його звільнення від 03.07.2020 року № 131-к, змінити формулювання його звільнення із «за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України» на «з ініціативи працівника в зв`язку за невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, ч.3 ст.38 КЗпП України»;

2) про стягнення з ПрАТ «Шахта «Надія» в його користь 25146,30грн. одноразової грошової допомоги при звільненні;

3) про стягнення з ПрАТ «Шахта «Надія» в його користь 37719,15грн. вихідної допомоги при звільненні;

4) про стягнення з ПрАТ «Шахта «Надія» в його користь 346186,20грн. середнього заробітку за затримку виплат сум, що належали йому від підприємства при звільненні.

Суд, дослідивши позовну заяву, приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовийзбір» (зізмінами тадоповненнями), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1-ше січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями), за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1-го відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 840,80 грн. та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 10510,00 грн.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 1 цього Закону судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Водночас статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Положення статті 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року, в редакції чинній до 01.09.2015 року, від сплати судового збору звільнялися позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Разом з тим, починаючи з 01.09.2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, які випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

З огляду на викладене вбачається, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, та не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідно до вимог ч. 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір», передбачено, у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що за подання позовної заяви, яка має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Обставин, які б давали підстави для звільнення від сплати судового збору позивачем не зазначено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем вимоги ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ч. 4 ст. 177 ЦПК України не виконані.

На підставі викладеного, позивачу необхідно усунути зазначені вище в ухвалі недоліки та сплатити судовий збір за кожну з чотирьох позовних вимог, усього 3363,20грн, а саме:

- скасувати наказ відповідача про його звільнення від 03.07.2020 року № 131-к, змінити формулювання його звільнення із «за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України» на «з ініціативи працівника в зв`язку за невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, ч.3 ст.38 КЗпП України» - в розмірі 840грн;

- про стягнення з ПрАТ «Шахта «Надія» в його користь 25146,30грн. одноразової грошової допомоги при звільненні - в розмірі 840грн;

- про стягнення з ПрАТ «Шахта «Надія» в його користь 37719,15грн. вихідної допомоги при звільненні - в розмірі 840грн;

- про стягнення з ПрАТ «Шахта «Надія» в його користь 346186,20грн. середнього заробітку за затримку виплат сум, що належали йому від підприємства при звільненні - в розмірі 840грн. та надати суду квитанцію про сплату судового збору.

Водночас, відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Таким чином, умовою звільнення від сплати, відстрочення чи розстрочення сплати судових витрат за правилами ЦПК України є лише майновий стан сторони. Майновий стан повинен підтверджуватися відповідними засобами доказування, випискою про рух коштів, довідкою відповідної фінансової установи, тощо.

Слід зазначити й про те, що позивач вправі подати до суду відомості про суми нарахованих/виплачених йому доходів за відповідний період згідно з даними Інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України, що надаються відповідним державним податковим органом за заявою громадянина за місцем його реєстрації, які б підтверджували, що його майновий стан не дозволяє сплатити судовий збір, у розмірі, встановленому в п.п. 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

З урахуванням наведеного вище, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк у 10 днів для усунення указаних вище недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк у десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

В разі, якщо недоліки не будуть усунені у десятиденний строк з дня отримання позивачем ухвали, заява вважатиметься неподаною та буде повернута останньому.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д. І. Рудаков