Дата документу 13.03.2020
Справа № 334/1078/19
Провадження № 2/334/559/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.

за участю секретаря Сагайдак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, в якій вказала, що її батько ОСОБА_4 , як член ЖБК «Будівельник-4», перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 . 20.11.1984 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвали шлюб та Рішенням суду від 30 вересня 1988 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ паю, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 2184 руб. 90 коп. в рахунок 1/2 паю, що знаходиться в кооперативі, усього 2326 руб. 30 коп., на виконання якого було видано виконавчий документ 3/1513 від 08.12.1988 року про стягнення з ОСОБА_4 вказаної суми. Зі слів батьків позивачки, їй стало відомо, що її батько ОСОБА_4 повністю виплатив її матері ОСОБА_2 вартість половини паю за квартиру АДРЕСА_1 , тому ОСОБА_2 на зазначену квартиру не претендує.

На підставі Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP затвердженої Міністерством комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована за ОСОБА_4 на праві особистої власності,про що видане реєстраційне посвідчення від 10.08.1995 року Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки, ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_4 є позивачка ОСОБА_1 та її сестра, ОСОБА_3 , яка подала приватному нотаріусу Запорізького міського округу Свинаренко О.В заяву про відмову від права на спадкування за померлим ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . 17.05.2018 року позивачка звернулась до приватного нотаріусу Запорізького міського округу Свинаренко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , однак в цей же день їй було надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 70-02/31 у зв`язку з тим, що нотаріус не може самостійно визначити розмір спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину та видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на вищевказану квартиру.

Тому, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати за собою право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 47,57 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивачка не з`явилась, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачка надала письмову заяву про визнання позову у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, оскільки вона стягнула з ОСОБА_4 2326 рублів 30 копійок за рішенням суду, що складає вартість половини паю за квартиру АДРЕСА_1 , та яка була сплачена їй ОСОБА_4 , також надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

3-я особа по справі ОСОБА_3 проти позову не заперечує, проживає за межами України, тому просить розглянути справу без її участі.

Приватний нотаріус Свинаренко О.В. надала суду завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , та клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем прийнято судом.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 . (а.с. 18)

08.05.87 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 . (а.с.18)

Батько позивачки, ОСОБА_4 , як член ЖБК «Будівельник-4», перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з матір`ю позивачки, ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером №106 на право зайняття квартири АДРЕСА_1 , виданим на ім`я ОСОБА_4 17.05.1968 року Запорізькою міською радою трудящих; довідкою житлово-будівельного кооперативу «Будівельник - 4» від 21.03.1995 року, згідно якої вартість квартири АДРЕСА_1 у розмірі 4369,79 карбованців 90 коп. була виплачена повністю ОСОБА_4 у квітні 1982 року та свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_3 від 17 серпня 1963 року (а.с.9-11, 13).

20.11.1984 року батьки позивачки, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 (а.с.14).

Рішенням суду ім`ям Української Радянської Соціалістичної Республіки від 30 вересня 1988 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ паю, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 було стягнуто 2184 руб. 90 коп. в рахунок 1/2 паю, що знаходиться в кооперативі, усього 2326 руб. 30 коп., на виконання якого було видано виконавчий документ 3/1513 від 08.12.1988 року про стягнення з ОСОБА_4 вказаної суми (а.с.15,16).

Згідно письмових пояснень відповідачки ОСОБА_2 , на виконання рішення суду ОСОБА_4 протягом двох років було сплачено на її користь суму 2326 руб. 30 коп. в рахунок вартості 1/2 частки паю за квартиру АДРЕСА_1 , тому на вказану квартиру вона не претендує (а.с.150).

Відповідно до Реєстраційного посвідчення від 10.08.1995 року виданого ЗМБТІ, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4 на праві особистої власності, на підставі Довідки №117 ЖБК «Будівельник - 4» від 21.03.1995 року, та записана у реєстрі №271 за реєстровим номером 38019 та видано Технічний паспорт на квартиру (а.с.12, 23-27).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_5 від 07.07.2017 року (а.с.74).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , є його діти, позивачка по справі - ОСОБА_1 , та рідна сестра позивачки, третя особа по справі - ОСОБА_3 . (а.с.18, 19).

11.07.2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_4 . (а.с.72)

11.07.2017 року ОСОБА_3 , подала нотаріально посвідчену заяву про відмову від права на спадкування за померлим ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , яка знаходиться в матеріалах спадкової справи (а.с.73)

Приватним нотаріусом Запорізького міського округу Свинаренко О.В. була заведена спадкова справа № 10/2017, зареєстрована в реєстрі за № 60916359, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48368876 від 11.07.2017 року (а.с.17).

Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

17.05.2018 року позивачка звернулась до приватного нотаріусу Запорізького міського округу Свинаренко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , однак в цей же день їй було надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 70-02/31 у зв`язку з тим, що нотаріус не може самостійно визначити розмір спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину та видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину на вищевказану квартиру.(а.с.20-22).

Відповідно до глави 10 п.4.15 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Відповідно до глави 10 п. 4.18 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку».

Згідно п.2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії якщо не подано відомості (інформацію)та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верхового Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст. 15 ЗУ «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю до кооперативу за рахунок спільних коштів члена кооперативу та членів його сім`ї, яким ця квартира надана.

Відповідно до ст. 22 Кодексу законів про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно із ст. 28 Кодексу законів про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Згідно із ст. 28 Кодексу законів про шлюб та сім`ю України Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу

Згідно із ст. 146 ЖК Української PCP поділ квартири в будинку житлово- будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду.

Якщо поділити квартиру неможливо, один з колишнього подружжя, за яким визнано право на частину паєнагромадження, вправі вимагати від другого, який є членом житлово-будівельного кооперативу, виплати йому суми, що відповідає його частині паєнагромадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_2 за рішенням суду 2326 рублів 30 копійок, вартості 1/2 паю за квартиру АДРЕСА_1 , та у 1995 році зареєстрував дану квартиру в ЗМБТІ, що підтверджується Реєстраційним посвідченням від 10.08.1995 року. (а.с. 12)

Згідно із ч. 3 ст. 3ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи вимоги законодавства, суд дійшов обґрунтованого висновку, що батько позивачки на законних підставах набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 та отримав реєстраційне посвідчення на квартиру від 10.08.1995 року, видане ЗМБТІ.

Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав позивачки, яка не має можливості їх захисту іншим шляхом.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,ст.ст. 1216, 1218, 1268, 1269, 1296-1298 ЦК України,суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_6 , зареєстрована в АДРЕСА_2 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.