Справа № 361/6808/19
Провадження № 2/361/923/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Бас Я.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання її сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем.

Свій позов обґрунтовує тим, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2017 року, шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач не приймає участі у вихованні сина, аліменти сплачує з запізненням, дитина проживає разом з позивачем, та оскільки відповідач не дає згоди щодо визначення постійного місця проживання разом з нею, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 11 жовтня 2019 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 05 березня 2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, надала пояснення аналогічні позову.

Відповідачв судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив визначити місце проживання сина разом з ним, а також зазначив, що аліменти сплачує в повному розмірі.

Представник третьої особи у судове засіданняне з`явилась, надала до суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутність, під час винесення рішення враховувати інтереси дитини та висновок органу опіки та піклування.

Суд, розглянувши справу, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 08 липня 2011 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 343, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київській області (а.с. 9).

Від зареєстрованого шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 760 (а.с. 11).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 10).

Згідно із довідки № 5251 від 18 квітня 2019 року та довідки про доходи № 14479 від 19листопада 2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 працює в ТОВ „Епіцентр К" на посаді комірник з 24 травня 2018 року і по теперішній час, його заробітна плата з травня 2018 року по березень 2019 року склала 118 176 грн. 99 коп. (а.с. 30, 31).

Відповіднодо наданих дублікатів квитанцій встановлено, що ОСОБА_2 періодично перераховує кошти в різних сумах на рахунки ОСОБА_4 на утримання сина (а.с. 32 - 34).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 02 березня 2020 року, встановлено, що орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, враховуючи думку дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з матір`ю. (а.с. 58, 59).

Так, згідно ст. 161 СК України встановлено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 р. у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Аналогічні норми права містяться в законодавстві України.

Так, відповідно до положень ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 141, 150, 151, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

За встановлених судом обставин, враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, та інші обставини, що мають істотне значення, необхідно визначити місце проживання дитини з матір`ю, яка забезпечує його інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання.

При прийнятті рішення суд враховує аналіз наведених вище норм права, зокрема й практику Європейського суду з прав людини, які дають підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Таким чином на підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 142,259, 263 - 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою фактичного проживання матері та дитини - АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г