ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2020 року

м. Харків

справа № 636/3698/19

провадження № 22-ц/818/2203/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Коваленко І.П., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Супрун Я.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області, ухвалене 29 листопада 2019 року у складі судді Карімова І.В. (повний текст рішення складений 5 грудня 2019 року),

УСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати за ним право на виключення з числа службових Квартирно -експлуатаційного відділу м. Харків ( далі КЕВ ) квартири АДРЕСА_1 ( надалі Квартира) та зобов`язати КЕВ подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення Квартири з числа службових КЕВ.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 як військовослужбовець на підставі службового ордера № 015301 від 18.06.2009 вселився у Квартиру, де і проживає по теперішній час разом з родиною: дружиною ОСОБА_2 та двома неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач є учасником бойових дій, станом на 01.08.2019 має календарну вислугу 23 роки і 10 місяців, перебуває на квартирному обліку на першочергове отримання житла. На час подачі позову перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , яка входить до складу сил ООС на території Донецької та Луганської областей. ОСОБА_1 звернувся до КЕВ з проханням подати клопотання до Чугуївської міської ради про виключення Квартири з числа службових квартир КЕВ, у задоволені якого йому було відмовлено, оскільки вислуга військової служби позивача становить менше 25 календарних років.

Позивач уважає, що зазначена відмова суперечить вимогам ст. ст.1, 2, ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», ч.ч. 1, 3 п.3, ч.2 п.11, п. 22 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, п. 10 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 р., ч.2 п. 6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37 та ч. 2, 3 ст. 22 Конституції України.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 29 листопада 2019 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що відмова КЕВ від 29.08.2019 за № 5597 у виключенні Квартири з числа службового житла не відповідає вимогам закону. Проте в порушення вимог пункту 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями ОСОБА_1 не додержаний порядок, визначений пунктами 3-7 розділу 7 зазначеної Інструкції, а саме: житловою комісією військової частини НОМЕР_1 не було розглянуте питання щодо надання згоди на зняття статусу «службове» з житлового приміщення, у якому проживає ОСОБА_1 разом з родиною, та не прийняте відповідне рішення. Протокол засідання житлової комісії не був затверджений командиром військової частини та разом з обліковою справою не був направлений військовою частиною до КЕВ району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання згоди для зняття статусу «службове» з житлового приміщення тощо. Не дотримання позивачем встановленого порядку не свідчить про порушення його прав з боку відповідача та не позбавляє його права на подальше вирішення питання про виключення Квартири з числа службового й забезпечення його житлом для постійного проживання відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим у справі обставинам. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд правильно встановив, що КЕВ неправомірно відмовила йому у виключенні Квартири з числа службових з підстав недостатності у нього вислуги років, але при цьому не законно відмовив позивачу у задоволені позову. Посилання суду на недотримання позивачем вимог пункту 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями не є обґрунтованим. Сам факт відмови КЕВ вже свідчить про те, що його право на виключення Квартири з числа службових порушене і підлягає захисту. Тільки після попереднього погодження ( згоди) КЕВ організувати вирішення питання про виключення Квартири з числа службових у встановленому розділом 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями порядку є сенс для звернення до житлової комісії військової частини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КЕВ просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив обґрунтований тим, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Позивачем не дотриманий порядок, встановлений п.п. 3 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, що є підставою для відмови у задоволені позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції та є учасником бойових дій, що підтверджується даними копії посвідчення військовослужбовця серії НОМЕР_2 , довідками військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2019 № 413827, від 22.05.2018 № 4/1477 (а.с.16 - 18).

Згідно з витягом з послужного списку, довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2018 № 4/1477 станом на 01.08.2019 капітан ОСОБА_1 має календарну вислугу 23 роки 10 місяців (а.с. 18, 20).

З довідки КЕВ від 29.08.2019 № 5598 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Чугуївському гарнізоні в загальній черзі з 23.11.2001, в першочерговій 25.03.2016 (а.с.22).

Рішенням виконавчого комітету Чугуївської міської ради № 162 від 13.03.2009 на підставі клопотання начальника КЕВ м. Харкова затверджений протокол житлової комісії Чугуївської міської ради Харківської області №3 від 05.03.2009 та включені до числа службових житлових приміщень КЕВ 76 квартир у житловому будинку АДРЕСА_2 , в тому числі, квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується відповідною випискою (а.с. 13).

На підставі рішення №369 від 18.06.2009 виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області виданий ордер на житлове приміщення № НОМЕР_3 , за яким ОСОБА_1 разом з його родиною надано право на заняття приміщення за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.14).

Згідно з довідкою з місця проживання № 031-32/4794 від 27.08.2019, виданої відділом реєстрації місця проживання особи Харківської міської ради, ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 зареєстровані за адресою Квартири з 02.09.2009, а дочка ОСОБА_4 з 23.08.2012 (а.с. 11).

Двадцятого серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника КЕВ з заявою про виключення Квартири з числа службових на підставі п.10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 (далі Інструкція, а.с. 21).

Згідно з відповіддю КЕВ від 29.08.2019 за № 5597 виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ,КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Оскільки вислуга проходження військової служби ОСОБА_1 менше 25 років, підстави для розгляду питання виключення житлового приміщення з числа службового відсутні (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина перша статті 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному мати право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 125 Житлового кодексу Української РСР (надалі ЖК УРСР) особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове приміщення не менш як десять років, не можуть бути виселені з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЖК УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службового рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до п.6 Розділу І Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 № 37, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної вмісті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

За змістом пунктів 2, 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин ( надалі Порядок), військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються

службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Судова колегія вважає, що суд правильно встановив характер спірних правовідносин і дійшов обґрунтованого висновку про те, що КЕВ відмовила позивачу у зверненні до виконавчого комітету Чугуївської міської ради з клопотанням про виключення Квартири з числа службових на підставі відсутності у ОСОБА_1 вислуги років більше 25 років в супереч вимог вищезазначених правових норм.

Механізм та порядок виключення квартир із числа службових у Збройних Силах України на час виникнення спірних правовідносин було врегульовано Інструкцією (надалі Інструкція).

Відповідно до п.4 розділу I Інструкції військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку. Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української УРСР ( пункти 1, 2 розділ VI Інструкції).

Згідно зі ст.ст. 47, 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 кв.м. жилої площі на одну особу. При цьому враховується жила площа у жилому будинку ( квартирі), що перебуває у приватній власності громадян.

В судовому засіданні в суді першої інстанції було правильно встановлено, що на час звернення до КЕВ позивач постійним житлом не забезпечений і перебуває на квартирному обліку КЕВ зі складом сім`ї 4 особи в загальній черзі та черзі осіб, які мають першочергове право на надання житла і не підлягає виселенню зі службового житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення. Докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 володіє чи володів на праві власності будь-яким нерухомим майном, приймав участь в приватизації державного житлового фонду, поліпшив житлові умови або був засуджений до позбавлення волі понад шість місяців, відсутні.

Згідно з технічним паспортом на Квартиру (а.с. 15) загальна площа Квартири складає 82,60 кв.м., житлова 45,60 кв.м.

З огляду на вищезазначене, судова колегія вважає, що позивач має право на отримання житла для постійного проживання, обрав спосіб такого забезпечення, що передбачений п. 3 Порядку, для чого звернувся до КЕВ з проханням виключити Квартиру з числа службових.

Оскільки саме клопотання КЕВ про виключення Квартири з числа службових є підставою для прийняття такого рішення виконавчим комітетом відповідної ради, а КЕВ відмовила позивачу у зверненні з таким клопотанням не у зв`язку із порушенням ним встановленої процедури звернення, а у зв`язку з відсутністю вислуги років, судова колегія не може погодитися з висновком суду про відмову в задоволені позову про визнання за ОСОБА_5 права на виключення Квартири з числа службового житла КЕВ.

Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права позивача на житло, передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України.

Тому рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про визнання права на виключення Квартири з числа службової підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нової постанови про задоволення позову: за ОСОБА_5 належить визнати право на виключення Квартири з числа службового житла КЕВ.

Разом з тим, позов ОСОБА_5 про зобов`язання КЕВ подати до Чугуївської міської ради Харківської області клопотання про виключення Квартири з числа службових КЕВ підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 10 розділу VII Інструкції військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

За змістом пунктів 2 7 розділу VII Інструкції житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею, але не більше 13,65 квадратних метрів житлової площі на одну особу за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Після чого приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання. Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. Житлові приміщення, які надаються військовослужбовцям для постійного проживання, мають відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23). Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю. За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом. ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків). Затверджений Список є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення. До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Оскільки у суду не має даних щодо дотримання вищезазначеного порядку КЕВ при розгляді заяви ОСОБА_1 від 20.08.2019, покладення на КЕВ обов`язку звернутися з клопотанням про виключення Квартири з числа службового житлового приміщення є передчасним.

Позов ОСОБА_1 в цій частині належить задовольнити частково а саме, зобов`язати КЕВ м. Харкова повторно розглянути питання щодо виключення Квартири з числа службових житлових приміщень у порядку, встановленому вимогами Інструкції.

Враховуючи викладене вище, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову у викладеній в постанові частині.

Відповідно до ч.ч. 1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегією суддів позов ОСОБА_1 визнаний обґрунтованим частково і задоволенню підлягають дві позовні вимоги немайнового характеру, при подачі позову ОСОБА_1 сплатив 1536 грн 80 коп. (а.с. 1, 2), при подачі апеляційної скарги 2305 грн 20 коп. (а.с. 79, 80), з КЕВ на користь позивача належить стягнути 3 842 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 29 листопада2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на виключення квартири АДРЕСА_1 з числа службового житла .

Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про виключення з числа службового житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 в порядку, встановленому вимогами Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони № 380 від 31.07.2018, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 вересня 2018 року за № 1020/32472.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 березня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.П. Коваленко

Р.М. Піддубний