Провадження № 2/127/4130/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого суді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участі представника позивача - адвоката Мишковської Т.М., представника відповідача - адвоката Стьоби Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60 299,20 грн. компенсації вартості спільного сумісного майна, а саме транспортного засобу: легковий автомобіль марки PEUGEOT, модель 307, сірого кольору, 2003 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 ; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на спільне сумісне майно подружжя, а саме: легковий автомобіль марки PEUGEOT, модель 307, сірого кольору, 2003 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , мотивуючи позовні вимоги тим, що спірний транспортний засіб було придбано під час шлюбу, а тому він є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2019 року було забезпечено позов шляхом накладення арешту на рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме на автомобіль марки «Peugeot», моделі «307», сірого кольору, 2003 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № куз. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 27.04.2019 року, та заборонено проводити будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження зазначеного майна.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2020 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.04.2020 року було витребувано від Вінницького міського суду Вінницької області для огляду у судовому засіданні цивільну справу № 127/24253/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.07.2020 року було поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Мишковська Т.М. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Стьоба Ю.М. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с. 70-71).

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали даної цивільної справи, матеріали цивільної справи № 127/24253/19, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є частково обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наданих доказів.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 03.02.1990 року, 3 лютого 1990 року за актовим записом № 287 між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_3 було укладено шлюб.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2019 року у цивільній справі № 127/24253/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано (рішення суду набрало законної сили 01.11.2019 року).

Отже, з 03.02.1990 року до 01.11.2019 року сторони перебували у шлюбі (згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу).

Режим окремого проживання подружжя між сторонами не встановлювався.

Як вбачається зі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , транспортний засіб марки (моделі) PEUGEOT 307, тип загальний універсал-В, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , сірого кольору, було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 27.04.2019 року.

Відповідно до Висновку експерта № 133 від 23.06.2020 року, ринкова вартість майна - автомобіля марки (моделі) ) PEUGEOT 307, тип універсал-В, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 становить 88 020,90 грн. (а.с. 90-110).

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку; вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, вважається їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, під час шлюбу сторін було набуто транспортний засіб марки (моделі) PEUGEOT 307, тип загальний універсал-В, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , сірого кольору.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Стьоби Ю.М. на те, що спірний транспортний засіб є його особистою приватною власністю з огляду на таке.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

На підтвердження того, що спірний транспортний засіб є його особистою приватною власністю відповідач ОСОБА_2 послався на те, що останній був придбаний ним за грошові кошти, позичені ним 30.03.2017 року у ОСОБА_4 у сумі 2000 доларів США.

Однак, з розписки від 30.03.2017 року (а.с.75) не вбачається, що позика була отримана саме з метою придбання спірного транспортного засобу, а не з будь-якою іншою метою або витрачена на інші цілі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що між подружжям поділяється навпіл як сумісна власність, придбана на позичені кошти, так і боргові зобов`язання повернути ці кошти кредитору (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16).

Отже, твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що спірний транспортний засіб було придбано ним за кошти, які належали йому особисто, суперечить обставинам справи та не доведене ним.

Таким чином, автомобіль марки (моделі) PEUGEOT 307, тип загальний універсал-В, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , сірого кольору, було придбано сторонами у справі під час шлюбу, він не є особистою приватною власністю чоловіка ОСОБА_2 , а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Позивач ОСОБА_1 надала згоду на отримання компенсації, пред`явивши до суду позов саме з такими вимогами.

Отже, розмір компенсації вартості спільного сумісного майна (автомобіля марки (моделі) PEUGEOT 307, тип загальний універсал-В, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , сірого кольору) складає: 88 020,90/2 = 44 010,45 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про необхідність поділу спільного сумісного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 44 010,45 грн. компенсації вартості спільного сумісного майна.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 824,30 грн. судового збору (1% розміру задоволених позовних вимог - 440,10 грн. та 384,20 грн. судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову).

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 57, 60, 61, 70, 71 СК України, ст. 368, 372 ЦК України, керуючись ст. 5, 13, 81, 82, 141, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 44 010,45 грн. компенсації вартості спільного сумісного майна подружжя, припинивши право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на автомобіль марки (моделі) PEUGEOT 307, тип загальний універсал-В, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , сірого кольору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 824,30 грн. судового збору.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.10.2019 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 )

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 )

Повний текст судового рішення складено 12.10.2020 року.

Суддя