РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12578/19

пр. № 2/759/924/20

27 лютого 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Явір-Житлобуд-2» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Явір-Житлобуд-2» заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 07.12.2015 року по 30.11.2016 року в розмірі 34 520, 35 грн., 3% річних за період з 07.12.2015 року по 30.11.2016 року в розмірі 560, 85 грн., інфляційне збільшення боргу за період з 07.12.2015 року по 30.11.2016 року у розмірі 2 634, 79 грн.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 02.09.2008 року. Згідно витягу з Реєстру з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.06.2019 року відповідач продав квартиру 01.09.2017 року. На підставі розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 583 від 30.09.2014 року ТОВ «Явір-Житлобуд-2» здійснює експлуатацію та обслуговування багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 . 02.06.2008 року між сторонами було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення. Крім того, 03.12.2015 року між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно договору відповідач зобов`язувався оплачувати послуги в строк не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Крім того, 07.12.2015 року між позивачем та відповідачем укладено типовий договір № 3091/2015 про реструктуризацію заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Даним договором сторони погодили суму заборгованості в розмірі 34 520, 35 грн. та провели реструктуризацію даної заборгованості, згідно якої відповідач мав погасити всю суму заборгованості до 30.11.2016 року. Однак, відповідач не виконав умови даного договору та не погасив заборгованість.

З огляду на викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказані суми та сплачений судовий збір.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження у справі від 19.07.2019 року разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання (перебування), відомості про яке надано відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що розпорядженням Святошинської районної в м. Києві Державної адміністрації від 30.09.2014 року № 583 визначено ТОВ «Явір-Житлобуд-2» балансоутримувачем, в тому числі, житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 15).

ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності від 02.09.2008 року був власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Однак, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.06.2019 року відповідач ОСОБА_1 продав квартиру 01.09.2017 року (а.с. 10-11).

02.06.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання та водовідведення. (а.с. 18-23).

Крім того, 03.12.2015 року між сторонами укладено договір № 3091 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно договору відповідач зобов`язувався оплачувати послуги в строк не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (а.с. 24-26).

07.12.2015 року між позивачем та відповідачем укладено типовий договір № 3091/2015 про реструктуризацію заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Даним договором сторони погодили суму заборгованості в розмірі 34 520, 35 грн. та провели реструктуризацію даної заборгованості, згідно якої відповідач мав погасити всю суму заборгованості до 30.11.2016 року (а.с. 16-17).

Станом день звернення з позовом до суду заборгованість щодо утримання будинків та прибудинкової території, за період з 07.12.2015 року по 30.11.2016 року становить 34 520,35 грн., 3% річних за період з 07.12.2015 року по 30.11.2016 року становить 560, 85 грн., інфляційне збільшення боргу за період з 07.12.2015 року по 30.11.2016 року становить 2 634, 79 грн (а.с. 12-14).

Відповідно до статті 11 ЦК України підставою для виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Якість житлово-комунальної послуги - сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Відповідно до положень статті 322 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника.

У статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Судом встановлено, що відповідач має заборгованість за несплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в розмірі 34 520, 35 грн.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування заборгованості, не доведено відсутність заборгованості за несплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, іншого розрахунку заборгованості на спростування наданого позивачем розрахунку не надано, відтак, вказана сума підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Враховуючи встановлену судом суму заборгованості з оплати послуг на утримання будинку та прибудинкової території, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 2 634, 79 грн. та три відсотки річних у розмірі 560, 85 грн.

У відповідності до приписів статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-283, 353, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Явір-Житлобуд-2» (, р/р НОМЕР_2 в ПАТ «Юнекс Банк», МФО 322539, адреса: м. Київ, вул. Малиновського, буд. 6 Б) заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 07.12.2015 року по 30.11.2016 року в розмірі 34 520, 35 грн., 3% річних за період з 07.12.2015 року по 30.11.2016 року в розмірі 560, 85 грн., інфляційне збільшення боргу за період з 07.12.2015 року по 30.11.2016 року у розмірі 2 634, 79 грн. та судовий збір в розмірі 1921, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.Р. Марко