РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10914/19

пр. № 2/759/832/20

10 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судових засідань Шапаренка О.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у червні 2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь:

- грошові кошти у сумі 1 396 044, 00 грн., з яких основний борг у сумі 1 351 500, 00 грн., 3% річних у сумі 44 544,00 грн.;

- грошові кошти у сумі 269 007,00 грн., з яких 260 300,00 грн. сума основного боргу, 8 707,00 грн. сума 3% річних;

- грошові кошти у сумі 2 397 069,00 грн., з яких 2 340 700,00 грн. сума основного боргу, 44 544,00 грн. 3% річних;

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 04.07.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

У підготовче засідання 20.02.2020 року сторони не з`явились, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, просила слухати справу без участі позивача та представника позивача, повідомила про підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Від відповідача відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв або клопотань не надходило.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

У судове засідання 10.03.2020 року сторони не з`явились. Про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідач відзиву не подавав, будь-яких заяв до суду не подавав, а тому на підставі статей 280 - 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача.

За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.03.2018 року він надав відповідачу у борг 50 000,00 доларів США строком на 60 днів, які останній зобов`язувався повернути в строк до 06.05.2018 року, що підтверджується розпискою відповідача від 06.03.2018 року.

Крім того, 23.03.2018 року позивач надав відповідачу у борг 10 000,00 доларів США, які останній зобов`язувався повернути в строк до 31.05.2018 року, що підтверджується розпискою відповідача від 23.03.2018 року.

09.07.2018 року позивач передав відповідачу у борг 89 000,00 доларів США, які останній зобов`язувався повернути в строк до 22.08.2018 року, що підтверджується розпискою відповідача від 09.07.2018 року.

Однак свої зобов`язання відповідач не виконав - кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

При цьому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в національній валюті України, згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.06.2019 року. Так за розрахунками позивача заборгованість у сумі 50 000,00 доларів США станом на 11.06.2019 року становить 1 301 500, 00 грн.; заборгованість у сумі 10 000,00 доларів США - 260 300,00 грн., заборгованість у сумі 89 000,00 доларів США - 2 340 700,00 грн.

Також позивач у позовній заяві наводить розрахунки 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, які здійснені виходячи із заборгованості визначеній позивачем у національній валюті України станом на 11.06.2019 року, а саме, з суми основного боргу у розмірі 1 351 500, 00 грн., 3% річних у сумі 44 544,00 грн.; з суми основного боргу у розмірі 260 300,00 грн. 3% річних у сумі - 8 707,00 грн.; з суми основного боргу у розмірі 2 340 700,00 грн. - 44 544,00 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З урахуванням вищезазначених норм, а також враховуючи те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що боргова розписка, яка підтверджує укладення договору позики, засвідчує факт передачі коштів позикодавцем позичальнику.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що згідно договору позики від 06.03.2018 року відповідач зобов`язаний повернути позивачу борг у розмірі 50 000,00 доларів США.

Згідно договору позики від 23.03.2018 року відповідач зобов`язаний повернути позивачу борг у розмірі 10 000,00 доларів США.

Згідно договору позики від 09.07.2018 року відповідач зобов`язаний повернути позивачу борг у розмірі 89 000,00 доларів США.

Позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення боргу в національній валюті України, згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.06.2019 року. Так, за розрахунками позивача заборгованість у сумі 50 000,00 доларів США станом на 11.06.2019 року становить 1 301 500, 00 грн.; заборгованість у сумі 10 000,00 доларів США - 260 300,00 грн., заборгованість у сумі 89 000,00 доларів США - 2 340 700,00 грн.

Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Судом встановлено, що станом на 06.03.2018 року за офіційним курсом, встановленим Національним банком України 1 дол. США становив 26, 48 грн., станом на 23.03.2018 року за офіційним курсом, встановленим Національним банком України 1 дол. США становив 26, 25 грн., на 11.06.2019 року за офіційним курсом, встановленим Національним банком України 1 дол. США становив 26, 37 грн., на 09.07.2018 року за офіційним курсом, встановленим Національним банком України 1 дол. США становив 23,31 грн.

Згідно роз`яснень,які містяться у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Рішення ухвалюється судом 10.03.2020 року.

Офіційний курс гривні до американського долару США 10.03.2020 року становить 24,60 грн. за один долар США.

Приймаючи до уваги вищенаведене, сума боргу за договором позики від 06.03.2018 року в розмірі 50 000,00 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача, за офіційним курсом долара США до гривні станом на 10.03.2020 року, встановленим Національним банком України, еквівалентна 1 246 075, 00 грн., сума боргу за договором позики від 31.05.2018 року в розмірі 100 000,00 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача, за офіційним курсом долара США до гривні станом на 10.03.2020 року, встановленим Національним банком України, еквівалентна 249 215, 00 грн., сума боргу за договором позики від 22.08.2018 року в розмірі 89 000,00 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача, за офіційним курсом долара США до гривні станом на 10.03.2020 року, встановленим Національним банком України, еквівалентна 2 218 013,50 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність перерахунку 3% річних.

За розрахунком суду з відповідача підлягає стягненню 3% річних у сумі 41 069,27 грн., нарахованих за період 07.05.2018 року по 11.06.2019 року, за договором позики від 06.03.2018 року, 3 % річних у сумі 7 701, 77 грн., нарахованих за період 01.04.2018 року по 11.06.2019 року, за договором позики від 31.05.20188 року, 3 % річних у сумі 53 414, 63 грн., нарахованих за період 23.08.2018 року по 11.06.2019 року, за договором позики від 22.08.2018 року.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобов`язання за договорами позики та повернув грошові кошти позивачу позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів є обґрунтованими, проте такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти за договором позики від 06.03.2018 року - 1 246 075,00 суму основного боргу, 3% річних у сумі 41 069, 27 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти за договором позики від 31.05.2018 року - 249 215, 00 суму основного боргу, 3% річних у сумі 7 701, 77 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти за договором позики від 22.08.2018 року 2 218 013,50 суму основного борг, 3% річних у сумі 53 414, 63 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП не відомий) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 9 605, 00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.Р. Марко