ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

07 жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 643/1344/20

провадження № 22-ц/818/3713/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О. ,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа- Банк»

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Андрійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Московського районного суду м.Харкова від 22 квітня 2020 року, ухвалене суддею Горбунової Я.М., в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 24 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 834/18-27/35/8-139, згідно умов якого Банк надав позивачу у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру у використання грошові кошти в сумі 58500 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання сторони уклали договір застави № 834/19-27/38/8-129, за яким передано в заставу автомобіль «ACURA МDХ», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

09.12.2016 року Банком складено позовну заяву про стягнення з позивача та її чоловіка, який є поручителем за договором кредиту, суми заборгованості, процентів та штрафів за кредитним договором.

23.01.2017 року Московським районним судом м. Харкова відкрито провадження по цивільній справі № 643/15693/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами кредиту. Позов містить вимоги щодо стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором № 834/18-27/35/8-139, а саме: строкової заборгованості - 3450,40 дол. США; простроченої заборгованості - 44851,56 дол. США; простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 39239,84 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 87 541,80 доларів США.

У зв`язку із систематичною неявкою представників ПАТ «УКРСОЦБАНК» в судові засідання по справі, ухвалою Московського районного суду по справі № 643/15693/16-ц від 12 серпня 2019 року позов банку залишений без розгляду.

Крім того, 21.11.2011 р. Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» направлено на адресу боржника вимогу протягом 30-ти календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора (тобто з дати надходження вимоги) повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

Після направлення вимоги, ПАТ «УКРСОЦБАНК» направило до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків позов про стягнення в повному обсязі кредиту та нарахованих відсотків, 16 квітня 2014 року позов банку задоволений, стягнуто повну суму кредиту та відсотків в сумі, еквівалентній курсу долара на час винесення рішення.

На підставі вищевказаного рішення третейського суду Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року по справі №755/14930/14-ц задоволена заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Таким чином, починаючі з 21.11.2011 р. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» неодноразово звертався до позивача із вимогою про повне погашення кредиту, а у правовому розумінні, про розірвання договору кредиту.

28.09.2018 р. ПАТ «УКРСОЦБАНК» ще раз направив ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень, в якій вимагав сплатити на користь банку: строкової заборгованості - 38238,87 дол. США; простроченої заборгованості - 58950,62 дол. США; строкової заборгованості по нарахованих відсотках- 42928,08 дол. США; простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 71024,87 дол. США. А разом - 211 142,44 доларів США.

20.11.2018 р. ОСОБА_1 у відповідь нагадала банку про те, що на цей час Банк порушив справу про стягнення заборгованості в сумі, з якою вона не згодна з причин пропущення банком строку позовної давності щодо стягнення заборгованості.

13 січня 2020 року автомобіль «ACURA МDХ», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у заставі, вилучений Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитром Анатолійовичем, на підставі Постанови про опис та арешт майна боржника по ВП № 57975980 від 13.01.2020 р. Про відкрите виконавче провадження позивачу відомо не було, але після ознайомлення з його матеріалами, позивачу стало відомо, що 26.12.2018 р. Приватним виконавцем виконавчого округу Харківський області Бабенко Дмитром Анатолійовичем відкрите виконавче провадження № 57975980 на виконання виконавчого напису № 15564, виданого 29.10.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. За виконавчим написом стягнення проводиться за період з 01.12.2015 по 21.08.2018. Сума заборгованості складається з: строкової заборгованості - 38238,87 дол. США; простроченої заборгованості - 58950,62 дол. США; строкової заборгованості по нарахованих відсотках- 42928,08 дол. США; простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 71024,87 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 211142,44 доларів США.

У зв`язку із чим, позивач вважає, що виконавчий напис вчинений за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості та за відсутності такої ознаки заборгованості як безспірність. Сума заборгованості за договором кредиту стягнута рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16 квітня 2014 року. За наведеним рішенням Дніпровським районним судом міста Києва виданий виконавчий лист. А вимога про дострокове повернення кредиту направлена позивачу 21.11.11 р. Тобто, оспорюваний виконавчий напис вчинений за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку із чим просить визнати виконавчий напис, вчинений 29.10.2018 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 15564 про стягнення на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість, що виникла по договору кредиту № 834/18- 27/35/8-139 від 24.04.2008 р. боржником за яким є ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 211 142,44 доларів США доларів США таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 22 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив момент виникнення у стягувача права вимоги, тобто день, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Також зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що позивач не довів, що вимоги відповідача, на задоволення яких виданий виконавчий напис, пред`явлені поза межами строку позовної давності. Однак позивач до позовної заяви додав докази, які дозволяють встановити момент виникнення у стягувача права вимоги: вимогу повідомлення банку про дострокове повернення боргу, матеріали третейської справи, рішення третейського суду. Однак суд вказані докази не врахував. Вказує, що справа розглядалася судом в порядку спрощеного провадження, що є порушенням вимог процесуального законодавства України.

Представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Відповідача був сповіщений врученням повідомлення про що свідчить відмітка працівників пошти про вручення поштового відправлення. Представник відповідача - адвокат Голосна А.В. подала клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на зайнятість у інших справах.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні, а явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Причиною неявки до суду апеляційної інстанції представника відповідача є надання переваги участі у розгляді іншої справи.

Оскільки поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, він реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у відзиві на апеляційну скаргу та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України) суд визнає повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 834/18-27/35/8-139, згідно умов якого Банк надав позивачу у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру у використання грошові кошти в сумі 58500 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язання сторони уклали договір застави № 834/19-27/38/8-129, за яким передано в заставу автомобіль «ACURA МDХ», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ПАТ «УКРСОЦБАНК» звертався до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків позов про розірвання кредитних договорів №820/2-27/21/04-7/174 від 07.08.2007 р., №834/18-27/35/8-139 від 24.04.2008 р., які укладені між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_1 , та солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту №820/2-27/21/04-7/174 від 07.08.2007 р., договору кредиту №834/18-27/35/8-139 від 24.04.2008 р., у загальній сумі 1 748 939,82 грн.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 16.04.2014 р. позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» задоволено частково та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту №820/2-27/21/04-7/174 від 07.08.2007 р., договору кредиту №834/18-27/35/8-139 від 24.04.2008 р., у загальній сумі 1 748 939,82 грн.

ПАТ «УКРСОЦБАНК» подав до Московського районного суду м. Харкова позовну заяву від 09.12.2016 р. про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту №820/2-27/21/04-7/174 від 07.08.2007 р., договору кредиту №834/18-27/35/8-139 від 24.04.2008 р., договору кредиту договір відновлювальної кредитної лінії №834/18-27/35/8-140 від 24.04.2008 р. у загальній сумі 6 970 269,69 грн.

Ухвалою Московського районного суду від 12 серпня 2019 року по справі № 643/15693/16-ц позовну заяву ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. видано 29.10.2018 р. виконавчий напис №15564, яким звернуто стягнення на автомобіль «ACURA МDХ», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1

26.12.2018 р. постановою приватного виконавця Харківського обласного виконавчого округу Бабенко Дмитром Анатолійовичем відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №15564 виданого 29.10.2018 р.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З матеріалів справи вбачається, 21 листопада 2011 року ПАТ «Укрсоцбанк», направив на адресу ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення, в якій зазначено розмір заборгованості та відповідно до п. 3.3.8 протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення Кредитора згідно з п. 3.2.3 цього договору про невиконання вимог п. 3.2.3.1-3.2.3.6 цього договору повернути в повному обсязі Кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою.

Банк, у зв`язку із допущеною заборгованістю зі сплати кредиту, скористався своїм правом на пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором.

Крім того, відповідач звертався до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, рішення якого від 16.04.2014 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості за договором кредиту №820/2-27/21/04-7/174 від 07.08.2007 р., договору кредиту №834/18-27/35/8-139 від 24.04.2008 р., у загальній сумі 1 748 939,82 грн.

Отже кредитором було змінено строк виконання основного зобов`язання шляхом пред`явлення вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

У постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, зокрема, що:

за змістом статті 526, частини 1 статті 530, статті 610 та частини 1 статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням;

відповідно до частини 1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором; отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування;

після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється;

права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За виконавчим написом стягнення проводиться за період з 01.12.2015 по 21.08.2018 року. Сума заборгованості складається з: строкової заборгованості - 38238,87 дол. США; простроченої заборгованості - 58950,62 дол. США; строкової заборгованості по нарахованих відсотках- 42928,08 дол. США; простроченої заборгованості по нарахованих відсотках - 71024,87 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 211142,44 доларів США.

Між тим, строк позовної давності за тілом кредиту почав перебіг за спливом 30 днів з дати одержання боржником повідомлення Кредитора від 11.11.2011 року, з цього часу нарахування банком процентів за кредитом не є безспірним.

Отже колегія суддів вважає, що на час вчинення виконавчого напису нотаріусом існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором та виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом, без з`ясування дійсного розміру заборгованості позивача перед відповідачем, а отже оспорюваний виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухвалення нового про задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, п. 4 ч. 3 ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 22 квітня 2020 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 29.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 15564 про стягнення на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість, що виникла по договору кредиту № 834/18- 27/35/8-139 від 24.04.2008 р. боржником за яким є ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 211 142,44 доларів США таким, що не підлягає виконанню.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.Ю. Тичкова