КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 372/8191/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Богдан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Тиханського О.Б. в м. Обухів 02 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просив стягнути із відповідача на свою користь 166275,28 грн. на відшкодування майнової шкоди, 10100 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати на проведення експертного звіту в розмірі 1000 грн., витрати на лікування у розмірі 5804,80 грн., витрати з надання правової допомоги (юридичні послуги) у розмірі 9820 грн., а всього 193000 грн.

Заявлені вимоги мотивував тим, що 25 квітня 2017 року на вул. Каштановій в м. Обухові на належний йому автомобіль марки Chevrolet-Aveo д.н.з. НОМЕР_1 впала частина дерева, внаслідок чого йому як власнику транспортного засобу завдана майнова шкода. Крім того, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди шкода заподіяна також його здоров`ю, оскільки у цей час він разом зі своєю дружиною знаходилися у салоні автомобіля. Вказані обставини підтверджуються висновком Обухівського ВП ГУ НП в Київській області від 25 квітня 2017 року, винесеним за результатами перевірки за фактом вказаної пригоди. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Chevrolet-Aveo д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до звіту від 07 травня 2017 року «Про визначення вартості матеріального збитку» становить 166275,88 грн. 07 червня 2017 року ним подано письмову претензію до Обухівської міської ради, а 22 червня 2017 року виконавчим комітетом Обухівської міської ради надано відповідь про відсутність підстав для відшкодування завданої майнової шкоди.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2020 року позов частково задоволено, стягнуто з Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 111814,42 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., витрати на лікування у розмірі 5804 грн., а всього 122618,43 грн., судові витрати в розмірі 9500 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.

Відповідач Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що згідно висновку дільничного офіцера поліції Обухівського ВП від 25 квітня 2017 року встановлено, що шкода, спричинена падінням дерева в даній ситуації є нещасним випадком. З листа Державної служби з надзвичайних ситуації Українського гідрометеорологічного центру за № 01-20/1169 від 25 жовтня 2019 року вбачається, що 25 квітня 2017 року спостерігалися пориви вітру 12 м/с з 12:05 до 18:56, з урахуванням особливостей рельєфу та забудови швидкість вітру в Обухівському районі могла сягати 15 м/с, що вважається небезпечним метеорологічним явищем (І рівень небезпечності).

Посилався на зміст ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» щодо форс-мажорних обставин, ч. 1 ст. 617, ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», положення «Настанов з метеорологічного прогнозування», що вступила в дію з 01 січня 2019 року відповідно до наказу Українського гідрометеорологічного центру від 11 грудня 2018 року, відповідно до якої небезпечні метеорологічні явища І рівня небезпечності - це явища погоди, які за кількісними показниками, тривалістю та територією розповсюдження створюють певні незручності для населення та функціонування господарського комплексу України.

Щодо відшкодування моральної шкоди, посилався на зміст ст. 9 Конституції України, вказував, що відповідно до ст. 175 ЦПК України в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а при недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 185 ЦПК України. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому застосуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Посилався на п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 січня 1995 року, згідно якого особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Посилався на судову практику щодо вирішення аналогічних спорів, викладену в рішенні Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 676/4296/17.

Зазначав, що 29 квітня 2017 року в результаті несприятливих погодних умов стався нещасний випадок внаслідок стихійного лиха, тому у відповідача не виникає зобов`язань щодо відшкодування шкоди, завданої автомобілю позивача та його здоров`ю.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що 25 квітня 2017 року по вул. Каштановій у м. Обухів відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме на належний позивачу автомобіль впала частина дерева, внаслідок чого власнику транспортного засобу завдано майнової шкоди в розмірі 111814,43 грн., заподіяно шкоди його здоров`ю, в зв`язку з чим він був змушений витрачати кошти на лікування в розмірі 5804,80 грн., і внаслідок вищевказаного він зазнав душевних страждань, оскільки працює таксистом і даний автомобіль є засобом для заробітку, відповідач несе відповідальність за спричинену шкоду.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а. с. 32 т. 1).

25 квітня 2017 року приблизно о 19:00 на вул. Каштановій в м. Обухові на автомобіль марки Chevrolet-Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , в якому знаходився ОСОБА_1 та його дружина, впала частина дерева, внаслідок чого автомобіль отримав механічні ушкодження, а сам позивач був травмований.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного ФОП ОСОБА_2 04 травня 2017 року, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_1 , становить 111814,43 грн. (а. с. 8 - 39 т. 1).

На а. с. 40 т. 1 знаходиться копія висновку Обухівського ВП ГУ НП в Київській області від 25 квітня 2017 року за результатами перевірки заяв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яким встановлено, що згідно отриманого повідомлення від ОСОБА_3 , 25 квітня 2017 року приблизно о 19:00 вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 рухалась на власному автомобілі Chevrolet Aveo в м. Обухів по вул. Каштановій та навпроти будинку № 7 на їх автомобіль впало дерево, яке пошкодило автомобіль та травмувало дві руки чоловіка. Згідно висновку, матеріальна шкода та шкода здоров`ю спричинені падінням дерева, що в даній ситуації є нещасним випадком.

На а. с. 41 - 42 т. 1 знаходиться копія претензії, направленої ОСОБА_1 26 травня 2017 року на адресу Обухівського міського голови, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (падіння дерева).

Листом від 22 червня 2017 року № 1241 Виконавчий комітет Обухівської міської ради направив відповідь на претензію ОСОБА_1 , у якій повідомив, що виконавчим комітетом виконано всі свої зобов`язання стосовно утримання зелених насаджень на території Обухівської міської ради, вини виконавчого комітету не встановлено, як і причинно-наслідкового зв`язку між діяльністю органу місцевого самоврядування та настанням негативних наслідків (завданням шкоди); вважав, що 29 квітня 2017 року в результаті несприятливих погодних умов стався нещасний випадок, тому у виконавчого комітету не виникає зобов`язань щодо відшкодування шкоди (а. с. 49 - 50 т. 1).

На а. с. 55 - 57 т. 1 містяться копії квитанції на придбання медичних засобів.

На а. с. 60 т. 1 знаходиться копія консультативного виснову від 27 квітня 2017 року № 1589 відносно ОСОБА_1 , складеного КЗ «Київська обласна клінічна лікарня», згідно якого встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забої двох кінцівок рук.

На а. с. 61 т. 1 знаходиться копія виписного епікризу ДУ «Українська районна лікарня», із якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванню із діагнозом струс головного мозку з 25 квітня 2017 року по 03 травня 2017 року.

На а. с. 74 - 76 т. 1 знаходиться копія рішення Обухівської міської ради Київської області від 24 грудня 2015 року № 40-3-VІІ про затвердження Програми охорони навколишнього природного середовища на території Обухівської міської ради на 2016 рік з додатками до нього.

На а. с. 77 - 80 т. 1 знаходиться копія акту загального огляду зеленого господарства від 21 - 31 березня 2016 року, об`єкт: територія Обухівської міської ради, зелені насадження відносяться до комунальної власності міста. В акті наведено оцінку стану зелених насаджень і рішення про вжиття заходів щодо них (видалення чи санітарне обрізування).

На а. с. 81 т. 1 знаходиться копія рішення Обухівської міської ради Київської області від 25 серпня 2016 року № 227-13-VІІ про хід виконання Програми охорони навколишнього природного середовища на території Обухівської міської ради на 2016 рік за І півріччя 2016 року.

На а. с. 82 - 84 т. 1 знаходиться копія акту загального (осіннього) огляду зеленого господарства від 19 - 30 вересня 2016 року, об`єкт: територія Обухівської міської ради, зелені насадження відносяться до комунальної власності міста. В акті наведено оцінку стану зелених насаджень і рішення про вжиття заходів щодо них.

На а. с. 85 т. 1 знаходиться копія рішення Обухівської міської ради Київської області від 04 жовтня 2016 року № 511 про видалення та санітарне обрізування дерев в м. Обухові, яким доручено відділу з питань благоустрою виконавчого комітету міської ради організувати проведення робіт згідно Акту загального (осіннього) огляду зеленого господарства на території Обухівської міської ради від 19-30 вересня 2016 року.

На а. с. 87 - 92 т. 1 знаходиться копія рішення Обухівської міської ради Київської області від 22 грудня 2016 року № 333-17- VІІ про Програму соціально-економічного і культурного розвитку м. Обухова та сіл міської ради на 2017 рік, додатком до якого є зазначена Програма.

На а. с. 93 - 98 т. 1 знаходяться копії довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень - травень 2017 року, які включають послуги з обрізання, підрізання, вирізання та кронування дерев, ліквідації наслідків буреломів, сніголамів, вітровалів, ліквідація наслідків техногенного впливу на лісові насадження.

На а. с. 4 т. 2 знаходиться копія листа Українського гідрометеорологічного центру від 25 жовтня 2019 року № 01-20/1169, згідно якого в Обухівському районі погодні умови з 16:00 до 20:00 25 квітня 2017 року були такими: 15:00 - хмарність 5 балів, температура повітря 15,0° тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км., атмосферний тиск 748 мм. рт ст, відносна вологість повітря 29 %, вітер південно-західний, 6 м/с; 18:00 год. - хмарність 2 бали, температура повітря 15,7° тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км., атмосферний тиск 747 мм. рт ст, відносна вологість повітря 27 %, вітер південно-західний, 6 м/с; 21:00 год. - хмарність 6 балів, температура повітря 13,0° тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км., атмосферний тиск 747 мм. рт ст, відносна вологість повітря 37 %, вітер південно-західний, 3 м/с; з 12 год. 05 хв. до 18 год. 56 хв. пориви вітру 12 м/с. З урахуванням особливостей рельєфу та забудови швидкість вітру в Обухівському районі могла досягати 15 м/с. Згідно «Настанови з метеорологічного прогнозування», втер швидкістю 15-24 м/с вважається небезпечним метеорологічним явищем (І рівень небезпечності).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, після подання апеляційної скарги і відкриття апеляційного провадження відповідачем надано до суду в якості доказу лист Центральної геофізичної обсерваторії імені Б.Срезневського від 10 серпня 2020 року № 02-06/1695, згідно якого на запит Виконавчого комітету Обухівської міської ради від 22 липня 2020 року повідомляються погодні умови 25 квітня 2017 року за період з 15 години по 21 годину за даними гідрометеорологічної станції Фастів, що знаходиться найближче до місця події, зокрема наведено швидкість вітру за часом: 15 година - 5 м/с, з поривами 12 м/с; 18 година - 5 м/с, з поривами 12 м/с; 21 година - 3 м/с, з поривами 5 м/с., та зазначено, що небезпечним вважається вітер зі швидкістю 12 м/с - 24 м/с.

Дійсно, із вказаного листа можуть бути встановлені обставини щодо погодних умов у певній місцевості в певний час.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що запит Виконавчого комітету Обухівської міської ради щодо погодних умов було зроблено до Центральної геофізичної обсерваторії імені Б.Срезневського 22 липня 2020 року, тобто після ухвалення рішення судом першої інстанції, а справа розглядається з червня 2017 року, відповідачем не доведено неможливості подання вказаного доказу до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а отже такі докази не можуть бути прийняті апеляційним судом та оцінені ним.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень виконавчих органів сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Підпунктом 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що балансоутримувач забезпечує належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягуються особи, винні у неналежному утриманні об`єктів благоустрою.

Рішенням 32 сесії 6 скликання Обухівської міської ради від 25 грудня 2012 року № 445-32-VІ затверджено «Правила благоустрою населених пунктів Обухівської міської ради».

Відповідно до вказаних Правил, управління у сфері благоустрою на території Обухівської міської ради та організацію благоустрою забезпечують Обухівська міська рада та її Виконавчий комітет.

Пунктом 1 розділу V Правил передбачено, що утримання зелених насаджень на території Обухівської міської ради здійснюється відповідно до Правил.

У розділі 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10 квітня 2006 року № 105 зазначено, що з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Весняний огляд проводять з метою перевірки стану насаджень, газонів, квітників, доріжок, площадок та інших елементів благоустрою. Під час огляду уточнюють обсяги робіт з поточного ремонту, садіння дерев та чагарників, багаторічних рослин, газонів. За даними обстежень складають акт та перелік заходів, необхідних для підготовки об`єктів до експлуатації в літній період. Під час осіннього огляду перевіряється готовність об`єктів благоустрою до зими і складається акт.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілою сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави дійти висновку, що Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, як балансоутримувач об`єктів комунальної власності, є відповідальною особою за стан зелених насаджень на території Обухівської міської ради, у зв`язку із чим на нього покладений обов`язок приймати рішення про видалення зелених насаджень.

У випадку заподіяння майну чи здоров`ю особи внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, останній зобов`язується відшкодувати таку шкоду.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вказаною нормою встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини, а саме у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин.

Розглядаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2017 року у цій справі, Верховний Суд в постанові від 17 липня 2019 року вказав, що оскільки судами не встановлено порушення позивачем Правил дорожнього руху України, єдиною та достатньою обставиною у цій справі, яка свідчитиме про відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, а як наслідок і відсутність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку її відшкодувати, буде заподіяння такої шкоди у зв`язку із дією об`єктивних обставин, зокрема те, що падіння гілки на автомобіль відбулося внаслідок злив, ураганів, сильних вітрів тощо (а. с. 238 т. 1).

На підтвердження обставин несприятливих погодних умов і відсутності своєї вини в заподіянні позивачеві шкоди відповідачем до суду першої інстанції було надано лист Українського гідрометеорологічного центру від 25 жовтня 2019 року № 01-20/1169, згідно якого в Обухівському районі погодні умови з 16:00 до 20:00 25 квітня 2017 року були такими: 15:00 - хмарність 5 балів, температура повітря 15,0° тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км., атмосферний тиск 748 мм. рт ст, відносна вологість повітря 29 %, вітер південно-західний, 6 м/с; 18:00 год. - хмарність 2 бали, температура повітря 15,7° тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км., атмосферний тиск 747 мм. рт ст, відносна вологість повітря 27 %, вітер південно-західний, 6 м/с; 21:00 год. - хмарність 6 балів, температура повітря 13,0° тепла, без опадів, метеорологічна дальність видимості 20 км., атмосферний тиск 747 мм. рт ст, відносна вологість повітря 37 %, вітер південно-західний, 3 м/с; з 12 год. 05 хв. до 18 год. 56 хв. пориви вітру 12 м/с. З урахуванням особливостей рельєфу та забудови швидкість вітру в Обухівському районі могла досягати 15 м/с.; згідно «Настанови з метеорологічного прогнозування», вітер швидкістю 15-24 м/с вважається небезпечним метеорологічним явищем (І рівень небезпечності).

Встановивши, що із даного листа не вбачається, що в м. Обухів по вул. Каштановій, приблизно о 19:00 25 квітня 2020 року були наявні пориви вітру 15 м/с або більше, а лише зазначено про ймовірність такого посилення швидкості вітру, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що даний доказ не підтверджує відсутності вини відповідача та реальної наявності об`єктивних погодних обставин, які могли би викликати падіння гілки з дерева, також суду не надано доказів, що 25 квітня 2017 року в м. Обухів відбувались падіння дерев, гілок в інших місцях через дію об`єктивних обставин, зокрема зливи, урагани, сильні вітри.

Доводами апеляційної скарги зазначені висновки суду першої інстанції не спростовані.

Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на лист Українського гідрометеорологічного центру від 25 жовтня 2019 року № 01-20/1169, оскільки цей доказ був належним чином оцінений судом першої інстанції і зроблено правильні висновки про те, що саме по собі припущення ймовірної швидкості поривчастого вітру до 15 м/с не підтверджує фактичне існування таких обставин.

Крім того, враховуючи зміст постанови Верховного Суду від 17 липня 2019 року по даній справі, суд першої інстанції перевірив обставини порушення позивачем Правил дорожнього руху України, що могло би свідчити про наявність його вини у заподіянні шкоди, та встановив, що позивач не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 квітня 2017 року в м. Обухів по вул. Каштановій, а в матеріалах справи відсутні будь-які дані про порушення позивачем Правил дорожнього руху України, крім того, ці обставини визнаються сторонами, а відповідачем не ставилось під сумнів наявність у діях позивача будь-яких порушень.

Враховуючи вищевикладене, правильними є висновки суду першої інстанції про майнову відповідальність відповідача за спричинену позивачу шкоду.

Доводи апеляційної скарги, про те, що відповідач вважає, що 29 квітня 2017 року в результаті несприятливих погодних умов стався нещасний випадок внаслідок стихійного лиха і у Виконавчого комітету Обухівської міської ради не виникає зобов`язань щодо відшкодування шкоди, завданої автомобілю позивача та його здоров`ю, не підтверджуються будь-якими доказами, ґрунтуються на припущеннях та особистих оцінках відповідача і спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Встановивши, що позивач підтвердив належними та допустимими доказами розмір завданої йому матеріальної шкоди, яка згідно звіту від 07 травня 2017 року складає 111814,43 грн. без врахування ПДВ, та витрати на лікування в розмірі 5804,80 грн., суд першої інстанції правомірно стягнув відшкодування матеріальної шкоди у вказаному розмірі із відповідача на користь позивача.

Даний розмір матеріальної шкоди доводами апеляційної скарги не спростований.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи позовні вимоги щодо розміру моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, які позивач зазнав внаслідок пошкодження його майна і заподіяння шкоди здоров`ю, суд першої інстанції виходив із засад розумності і справедливості і визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача, 5000 грн.

Апеляційний суд враховує, що відповідачем в апеляційній скарзі жодним чином не спростовується визначений судом першої інстанції розмір стягнутого відшкодування матеріальної і моральної шкоди та судових витрат, власних розрахунків шкоди не наводиться і доводів щодо завищення розміру моральної шкоди не наведено.

Саме по собі посилання відповідача в апеляційній скарзі на зміст ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», ч. 1 ст. 617 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст. 9 Конституції України, ст. 22 ЦК України, 175 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України без конкретного зазначення, в чому полягає неправильність тлумачення судом першої інстанції закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню, висновків суду першої інстанції не спростовують та не є підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення.

Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на зміст рішення Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області по справі № 676/4296/17, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (а не в рішеннях місцевих судів), отже доводи апеляційної скарги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону та відхиляються апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із судовим рішенням і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що позивачем рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові не оскаржується.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 02 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2020 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.