РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Лєдньова Д.М.,

секретаря - Зубрицької Т.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

встановив

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, де зазначив, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2015 року по справі № 295/14575/15-ц з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі Ѕ частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Звертає увагу, що протягом періоду з 01.12.2015 року по 31.06.2017 року сторони по справі фактично проживали спільно, позивачем здійснювалося утримання дітей.

На час звернення до суду позивач позбавлений можливості працювати, здійснює догляд за хворою матір`ю, яка є особою з інвалідністю 2-ї групи, потребує стороннього догляду.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах яка становить 64 893,61 грн. (повністю або частково).

Відповідачем надано відзив на позов, в якому вказано, що підставою звернення до с суду із позовом про стягнення аліментів в 2015 році стала відсутність матеріальної допомоги позивача в утриманні дітей. У вересні 2017 року відповідач була змушена переїхати до орендованої квартири.

Також, на думку особи, не є належно підтвердженими доводи позивача про допомогу батькам, оскільки мати позивача є одруженою, чоловік останньої здійснює догляд за нею.

З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали.

Відповідач просила відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.11.2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2015 року до досягнення дітьми повноліття.

01.04.2016 року державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) за поданим виконавчим листом відкрите виконавче провадження.

За період перебування виконавчого провадження боржником сплачено 36 824,55 грн., заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2020 року становить 64 351,61 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

За положеннями ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку суду, позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування істотних обставин, внаслідок яких можливе вирішення питання про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Засадами виконавчого провадження є: верховенство права; обов`язковості виконання рішень (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що виконання рішень має розглядатись як невід`ємна частина судового розгляду.

Ухвалене за наслідком виникнення між сторонами спору з приводу матеріального утримання дітей судового рішення про стягнення аліментів передбачає обов`язковість його виконання (ст. 18 ЦПК України).

Звільнення від заборгованості по сплаті аліментів як форма відходу від вже прийнятого судового рішення можливе за наявності лише істотних обставин, які покликали неможливість виконання такого рішення.

Добровільне надання коштів на потреби дитини не виключає обов`язок дотримання вищевказаних вимог законодавства. Крім того, позивачем не надано доказів на розмір добровільно переданих грошових сум, їх періодичність.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач не звертався до суду із вимогами про припинення права стягувача на отримання аліментів у зв`язку з добровільною їх оплатою. Доказів про недобросовісність поведінки стягувача, зокрема внаслідок відмови подати до відділу виконавчої служби заяву про повернення виконавчого документа у зв`язку з припиненням спору, суду не надано.

Також, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження здійснення догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю 2-ї групи, або на підтвердження надання їй матеріальної допомоги.

Суд звертає увагу, що за положеннями ч.1 ст. 3 «Конвенції про права дитини», що ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно принципу 8 «Декларації прав дитини», прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина за будь-яких обставин має бути серед тих, які першими одержують захист і допомогу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про не досягнення позивачем завдань доведення, а тому заявлений позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду буде виготовлене 25.05.2020 року.

Суддя Д.М.Лєдньов