Справа № 210/5807/19
Провадження № 4-с/210/15/20
У Х В А Л А

іменем України

"28" травня 2020 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Таранущенко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), інша особа: Приватне акціонерне товариство «КРИВОРІЖІНДУСТРБУД",-

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Кравчук А.С. звернувся до суду з скаргою на бездіяльність Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), інша особа: Приватне акціонерне товариство «КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" .В обґрунтування скарги зазначив, що Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 09.12.2019 у справі №210/5807/19 стягнуто з Приватного акціонерного товариства"Криворіжіндустрбуд" (далі ПрАТ "Криворіжіндустрбуд") на користь ОСОБА_1 суму коштів: 1) три відсотки річних у розмірі 18 357(вісімнадцять тисяч триста п`ятдесят сім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок; 2)інфляційні збитки у розмірі 37 779 (тридцять сім тисяч сімсот сімдесят дев`ять)гривень 17 (сімнадцять копійок) гривень; 3) витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень; 4) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім)гривень 40 (сорок) копійок.Вказане рішення суду ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" в апеляційному порядку неоскаржувало, а отже погодилось з ним.

Зазначає, що у виконавчому листі від 17.01.2020 Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області зазначено про відповіднінарахування з урахуванням ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України

На виконання вказаного рішення суду 30.01.2020 Металургійним відділом державної

виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження№61115581.Так, 21.04.2020 до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті КривомуРозі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)в інтересах ОСОБА_1 електронною поштою направлена заявапро перерахунок розміру суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржникав межах виконавчого провадження №61115581 в порядку ч. 12 ст. 26 Закону України"Про виконавче провадження" (копія додається).

З інформації, що розміщена в Автоматизованій системі виконавчого провадженнявбачається, що останнім документом, який завантажений у систему в межахвиконавчого провадження №61115581 є постанова про приєднання виконавчогопровадження до зведеного виконавчого провадження від 30.01.2020.Таким чином, державним виконавцем заява про перерахунок розміру суми відсотків(пені), які підлягають стягненню з ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" в межах виконавчогопровадження №61115581 проігнорована, що свідчить про нехтування службовоюособою однією з основних засад здійснення судочинства - обов`язковістю судовогорішення.

Зазначає, що, державний виконавець проігнорував положення чинногозаконодавства, зокрема, ч. 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження".Отже, при здійсненні примусового виконання Рішенням Дзержинськогорайонного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2019 усправі №210/5807/19 в межах зведеного виконавчого провадження№61115581, в діях Головного державного виконавця Металургійного відділудержавної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ПетручокОксани Олександрівни мала місце протиправна бездіяльність, якапроявилася у безпідставному ігноруванні поданої в інтересах ОСОБА_1 21.04.2020 заяви про перерахунок розміру сумивідсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника.

Держаний виконавець зобов`язана була здійснити перерахунок суми стягнення заправилами, визначеними у рішенні суду Дзержинського районного суду м. КривогоРогу Дніпропетровської області від 09.12.2019 у справі №210/5807/19 за формулами:[Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів];[Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період;[Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].Враховуючи те, що ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" не оскаржувала наведене вищерішення суду, а отже погодилось з ним, що дає достатні правові підстави длянарахування суми стягнення в межах виконавчого провадження №61115581 з10.12.2019.

Аналогічного висновку про початок періоду нарахування компенсаціїдійшов суд надаючи оцінку обставинам невиконання боржником судових рішень від27.08.2018 року у справі №210/4091/18; від 01.10.2018 року у справі №210/4854/18, від27.08.2018 року у справі №210/3945/18, від 01.10.2018 року у справі №210/3944/18, від04.10.2018 року у справі №210/4643/18, від 04.10.2018 року у справі №210/4642/18.

Посилаючись на викладене, просили суд визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Головногодержавного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у містіКривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Дніпро) Петручок Оксани Олександрівни.Зобов`язати Головного державного виконавця Металургійного відділу державноївиконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петручок Оксану Олександрівнуздійснити перерахунок розміру суми відсотків (пені), які підлягають стягненню зПрАТ "Криворіжіндустрбуд" в межах виконавчого провадження №61115581 впорядку ч. 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" за правилами,визначеними у рішенні суду Дзержинського районного суду м. Кривого РогуДніпропетровської області від 09.12.2019 у справі №210/5807/19 з 10.12.2019.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, просить справу розглянути у його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не з`явився, про розгляд скарги повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання заінтересована особа ПАТ «КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

Оскільки державний виконавець Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 09.12.2019 у справі №210/5807/19 позовні вимоги заявника задоволено в повному обсязі та стягнуто з ПАТ"Криворіжіндустрбуд" на користь ОСОБА_1 суму коштів: 3% річних у розмірі 18 357 грн. 75 коп; інфляційні збитки у розмірі 37 779 грн.17 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.; судовий збір в розмірі 768 гривень 40 коп. (а.с.138-140).

Вказане рішення суду ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" в апеляційному порядку неоскаржувало, тому після набрання рішення законної сили його було направлено до виконання.

У виконавчому листі виданим 17.01.2020р. Дзержинським районним судом Кривого Рогу Дніпропетровської області зазначено про відповідні нарахування з урахуванням ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України.

На виконання вказаного рішення суду 30.01.2020 Металургійним відділом державноївиконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження№61115581.

Так, 21.04.2020 до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті КривомуРозі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)в інтересах ОСОБА_1 направлена заявапро перерахунок розміру суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржникав межах виконавчого провадження №61115581 в порядку ч. 12 ст. 26 Закону України"Про виконавче провадження" .

З інформації, що розміщена в Автоматизованій системі виконавчого провадженнявбачається, що останнім документом, який завантажений у систему в межахвиконавчого провадження №61115581 є постанова про приєднання виконавчогопровадження до зведеного виконавчого провадження від 30.01.2020. Що свідчить про те, що державним виконавцем заява про перерахунок розміру суми відсотків(пені), які підлягають стягненню з ПрАТ "Криворіжіндустрбуд" в межах виконавчогопровадження №61115581 проігнорована, що свідчить про нехтування службовоюособою однією з основних засад здійснення судочинства - обов`язковістю судовогорішення у зв`язку з чим заявник був змушений звернутись до суду для захисту свої прав.

Відповідно до вимог ст. 446 ЦПК, розділу VI ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За вимогами розділу VIІ ЦПК, щодо судового контролю за виконанням судових рішень, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог п.1 ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», судовий контроль за виконанням судових рішень сторони виконавчого провадження можуть звернутись до суду, що розглянув справу, як суд першої інстанції.

За змістом статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 447, 448, 449 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

21 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кравчук А.С.. звернувся з заявою до Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті КривомуРозі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)в інтересах ОСОБА_1 , яке було надіслано електронною поштою про перерахунок розміру суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржникав межах виконавчого провадження №61115581 в порядку ч. 12 ст. 26 Закону України"Про виконавче провадження».

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону).

Тобто право на вчинення виконавчих дій, в тому числі проведення розрахунку заборгованості, належить виконавцю, в провадженні якого перебуває виконавче провадження.

В ч.ч. 2,3 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню(ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження»)

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 11 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, щоякщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахуваннявідсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові провідкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) заправилами, визначеними у виконавчому документі.

Разом з цим, ч. 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено,що до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувачаперераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню зборжника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача протакий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня післяздійснення перерахунку.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в пункті 66 рішення у справі «Immobiliare Saffi проти Італії», заява №22774/93, зазначено, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу №1 (пункт 53 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року №18966/02).

Так, у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява №40450/04, пункти 56 - 58 і 66 - 70) ЄСПЛ неодноразово постановляв, що у зв`язку з тривалим невиконанням рішень, винесених на користь заявників, мало місце також порушення статті 13 Конвенції, оскільки заявники не мали ефективного національного засобу юридичного захисту, за допомогою якого вони могли б отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

Водночас Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17 липня 1997 року (далі «Конвенція»), є частиною національного законодавства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов`язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі.

Відповідно до статті 46 Конвенції Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є Сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: «Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід`ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов`язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)» (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини «Гасан і Чеус проти Болгарії» від 26 жовтня 2000 року). Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Комнацький проти України» визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 4 листопада1950 №ETS N 005 «Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод»). У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому і безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Доцільно також наголосити на тому, що положеннями Конституції України і вказаних актів закріплено обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили. Вказане встановлює безумовний обов`язок особи виконати таке рішення.

Суд повторює, що однією із засад виконавчого провадження є верховенство права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. Такі висновки викладені в рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004.

Отже, виходячи із положень ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» з урахуванням наведених висновків Конституційного Суду України, суд приходить до висновку про те, що в своїй діяльності виконавці окрім прямої вказівки закону повинні керуватись принципом справедливості та враховувати норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством.

Суд враховує те, що єдиною підставою для відмови у проведенні перерахунку слугувала відсутність прямої вказівки в ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5.

Однак, на переконання суду, відмова органу виконавчої служби провести перерахунок заборгованості не відповідає принципу верховенства права.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання Головного державного виконавця Металургійного відділу державноївиконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петручок Оксану Олександрівнуздійснити перерахунок розміру суми відсотків (пені), які підлягають стягненню зПрАТ "Криворіжіндустрбуд" в межах виконавчого провадження №61115581 впорядку ч. 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" за правилами,визначеними у рішенні суду Дзержинського районного суду м. Кривого РогуДніпропетровської області від 09.12.2019 у справі №210/5807/19 з 10.12.2019.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 Закону, здійснюють державні виконавці та приватні виконавці (крім рішень, передбачених частиною другою статті 5 Закону).

Тобто право на вчинення виконавчих дій, в тому числі проведення розрахунку заборгованості, належить виконавцю, в провадженні якого перебуває виконавче провадження.

У зв`язку із цим, суд вважає необхідним зобов`язати уповноважену особу Головного державного виконавця Металургійного відділу державноївиконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петручок Оксану Олександрівнуздійснити перерахунок розміру суми відсотків (пені), які підлягають стягненню зПрАТ "Криворіжіндустрбуд" в межах виконавчого провадження №61115581 впорядку ч. 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" за правилами,визначеними у рішенні суду Дзержинського районного суду м. Кривого РогуДніпропетровської області від 09.12.2019 у справі №210/5807/19 з 10.12.2019.

За таких обставин суд дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, статтями 260,447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), інша особа: Приватне акціонерне товариство «КРИВОРІЖІНДУСТРБУД" - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця - Головного

державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті

Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Дніпро) Петручок Оксани Олександрівни..

Зобов`язати Головного державного виконавця Металургійного відділу державноївиконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петручок Оксану Олександрівнуздійснити перерахунок розміру суми відсотків (пені), які підлягають стягненню зПрАТ "Криворіжіндустрбуд" в межах виконавчого провадження №61115581 впорядку ч. 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" за правилами,визначеними у рішенні суду Дзержинського районного суду м. Кривого РогуДніпропетровської області від 09.12.2019 у справі №210/5807/19 з 10.12.2019.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н. А. Літвіненко