КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 жовтня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Чередніченко Н.П. в м. Київ 22 червня 2020 року у справі за позовом Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, -

в с т а н о в и в :

В червні 2019 року позивач Фірма «Т.М.М.» - ТОВ звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, просив стягнути із ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - ТОВ грошові кошти в розмірі 61419,29 грн. та судовий збір.

Заявлені вимоги мотивував тим, що з 21 грудня 2010 року по теперішній час надає житлово-комунальні та інші послуги у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , як експлуатуюча організація надає послуги технічного обслуговування та санітарного обслуговування прибудинкової території будинку. ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 07 червня 2012 року є власником квартири АДРЕСА_2 і ним укладено з позивачем договір про надання житлово-комунальних та інших послуг № 20 ж/Лом 73г-13 від 01 січня 2013 року. Предметом даного договору є надання виконавцем (позивач) споживачеві (відповідач) послуг, обумовлених договором у житловому будинку АДРЕСА_1 , в якому знаходяться приміщення споживача, а саме квартира АДРЕСА_2 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим розміром, у строки та на умовах, передбачених цим договором. Проте всупереч умовам договору відповідач не сплачує в повному обсязі кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 61419,29 грн., що підтверджується актом звірки.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року позов Фірми «Т.М.М.» - ТОВ частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги за період із травня 2016 року по травень 2019 року включно в розмірі 54448,46 грн. та судові витрати 1702,97грн., в іншій частині позову відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачем відповідачу яких би то не було житлово-комунальних послуг, оскільки підставою позову є начебто наявність заборгованості саме за надані житлово-комунальні послуги. З фактичних дій суду та викладених в ньому висновків, вбачається, що суд звільнив позивача від необхідності доведення самого факту надання житлово-комунальних послуг, доведення факту надання їх в повному обсязі та необхідних об`ємах, а також доведення факту надання якісних житлово-комунальних послуг. В порушення норм процесуального права до відповідача судом не застосовано принцип презумпції невинуватості.

Вказував, що в порушення ст. 78 ЦПК України судом в якості доказу надання житлово-комунальних послуг відповідачу було прийнято до досліджено акт звірки взаємних розрахунків станом за період з 01 березня 2013 року по 30 травня 2019 року, складений позивачем одноособово, відповідач не приймав участі в складанні вказаного документа, не погоджував його та не підписував, також між сторонами не складались та не підписувались акти приймання-передачі наданих послуг. Натомість, сам по собі акт звірки не може бути підтвердженням надання однією стороною іншій стороні житлово-комунальних послуг, і матеріали справи не містять первинних документів, які би це підтверджували. Сама по собі наявність укладеного договору послуг є підтвердженням лише наявності у сторін відповідних правовідносин. Оскільки позивач не довів факту виконання зобов`язань в частині надання житлово-комунальних послуг, в даному випадку наявне прострочення кредитора.

Зазначав, що надані позивачем звіти складових тарифу на послуги з утримання будинку не мали б прийматися судом, оскільки зазначені у вказаних звітах тарифи ніким не погоджені та ніким не затверджені, зокрема не затверджені органом місцевого самоврядування або його виконавчим органом, документи підписані невстановленими особами та не містять печатки самого позивача.

Крім того, в обґрунтування позовних вимог за період з 01 серпня 2017 року позивач безпідставно посилається на розпорядження КМДА № 932 від 01 серпня 2017 року, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року та Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року по справі № 826/159/18 розпорядження КМДА № 932 від 01 серпня 2017 року визнано недійсним. Також позивачем самостійно, без погодження з відповідачем постійно змінювались тарифи за надання житлово-комунальних послуг, хоча за умовами п. 75.5 та п. 7.6 договору, підписаного між сторонами, у разі зміни тарифів по наданню житлово-комунальних послуг сторони підписують додаткову угоду до договору, однак за весь час сторони жодної додаткової угоди про зміну тарифу не підписували.

Судом не перевірено дотримання позивачем ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в частині зобов`язання виконавця комунальної послуги забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Вказував, що позивачем не надано доказів виконання взятих на себе зобов`язань в частині надання житлово-комунальних послуг, а також приведені докази односторонньої зміни тарифів за послуги, такі дії сторони свідчать про односторонню відмову позивача від зобов`язання та односторонню зміну його умов.

Зазначав, що проведені позивачем нарахування не відповідають дійсним обставинам справи та справжнім розрахункам між сторонами, у відповідача немає заборгованості за період з травня 2016 року по травень 2019 року, про що свідчать платіжні доручення з банку, надані відповідачем та долучені до матеріалів справи. Крім того, нарахування неіснуючої заборгованості почалося з того часу, коли позивач, починаючи з 2016 року, почав виставляти необґрунтовано завищені рахунки за опалення. Він неодноразово звертався до позивача з вимогою надати пояснення, законності підстав складання таких рахунків та фактичного обсягу надання житлово-комунальних послуг та їх якості, проте заяви та скарги відповідача були проігноровані.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи частково позов Фірми «Т.М.М.» - ТОВ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в межах позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що 01 січня 2013 року між сторонами було укладено договір про надання житлово-комунальних та інших послуг, який є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, доказів на підтвердження того, що позивачем фактично не надавались послуги відповідачу, останнім надано не було, як і не було надано доказів того, що ці послуги надавались неналежної якості.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 07 червня 2012 року (а. с. 15 т. 1).

01 січня 2013 року ОСОБА_1 та Фірма «Т.М.М.» - ТОВ уклали договір про надання житлово-комунальних та інших послуг № 20ж/Лом 73г - 13 (а. с. 19 - 27 т. 1), за умовами розділу 1 якого предметом договору є надання виконавцем споживачеві послуг, обумовлених даним договором у житловому будинку АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення споживача, а саме квартира АДРЕСА_2 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим розміром, у строки та на умовах, передбачених цим договором. Виконавець надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліку, зазначеному у додатку № 1 до цього договору, за тарифами, які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Інші послуги, що надаються за цим договором, розраховуються, виходячи з обсягів наданих за розцінками, затвердженими виконавцем. Виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно п. 1.4, 1.5 договору розмір щомісячної плати за послуги з утримання житлового будинку, прибудинкової території (експлуатаційні послуги) на дату укладення цього договору погоджено між сторонами і визначено в додатку № 2 до даного договору. Розмір щомісячної плати за додаткові послуги на дату укладення цього договору погоджено між сторонами і визначено в додатку № 2 до даного договору.

Згідно п. 1.6 договору тарифи на послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення становлять відповідно до встановлених тарифів розпорядженням Київської міської державної адміністрації.

Розділом 2 договору визначено, що споживач має право на отримання вчасно та відповідної якості послуг згідно із законодавством та умовами цього договору; отримання у встановленому законодавством порядку інформації про перелік послуг, структуру тарифу, загальну суму місячного платежу, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості; зменшення розміру плати за надані послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості у визначеному законодавством порядку.

Згідно п. 2.2, 3.1 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим законом строк. Споживач сплачує спожиті послуги на підставі рахунку на оплату, який є одночасно актом виконаних послуг, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Виконавець надає рахунок в термін до 15-го числа місяця, наступного розрахунковим, шляхом вкидання в поштову скриньку споживача або іншим зручним для виконавця способом. У випадку неотримання споживачем рахунку в термін до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, споживач зобов`язується отримати в бухгалтерії виконавця копію рахунку на оплату послуг та оплатити його не пізніше 20-го числа. Неотримання споживачем рахунка не звільняє споживача від оплати послуг, що надаються на умовах даного договору.

Згідно п. 3.3, 3.5 договору розцінки та тарифи на послуги, що надаються виконавцем, перелік яких вказаний у додатку до цього договору, розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку. Вартість послуг може бути змінена сторонами із врахуванням положень законодавства, що регулюють порядок формування тарифів та інших послуг, обумовлених даним договором, у випадку зміни таких тарифів у бік збільшення/зменшення.

Згідно п. 3.7 договору додаткові послуги, не передбачені даним договором та додатком до даного договору, надаються споживачу на підставі розцінок, встановлених виконавцем та погоджених споживачем, шляхом укладання відповідних додаткових угод або додатків до даного договору.

Згідно п. 8.1, 8.3, 8.4 договору у разі порушення виконавцем умов цього договору споживачем та представником виконавця складається акт-претензія із зазначенням у ньому строків та виду порушення, кількісних і якісних показників послуг тощо. Акт-претензія подається виконавцеві, який вирішує протягом трьох робочих днів питання щодо проведення перерахунку платежів або надає споживачеві обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Виконавець може відмовити споживачеві в задоволенні його претензій щодо відхилення кількісних та якісних показників послуг на підставі: показань реєстраційно-технічних засобів, атестованих та опломбованих відповідними органами Держспоживстандарту, правильності показань засобів обліку води та теплової енергії, аналізу якості води.

Додатком № 1 до договору про надання житлово-комунальних та інших послуг є перелік послуг з утримання будинку та прибудинкової території, комунальних та інших послуг по АДРЕСА_1 (а. с. 28 т. 1), згідно якого виконавцем надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території (експлуатаційні послуги), комунальні послуги (теплопостачання, постачання холодної води та водовідведення холодної води, постачання гарячої води та водовідведення гарячої води, електропостачання), додаткові послуги - утримання служби охорони.

Додатком № 2 до договору про надання житлово-комунальних та інших послуг є перелік щомісячних платежів, згідно якого тариф з утримання будинку і споруди та прибудинкових територій (експлуатаційні послуги) за 1 кв.м. становить 5,34 грн. при оплаті не пізніше 20 числа місяця та за відсутності заборгованості, 5,88 грн. - після 20 числа місяця та при наявності заборгованості, утримання служби охорони - 1,74 грн., опалення, холодна та гаряча вода і водовідведення, електропостачання відповідно до встановлених тарифів розпорядженням КМДА (а. с. 28 т. 1 зворот).

На а. с. 30 т. 1 знаходиться копія додаткової угоди до договору № 20ж/Лом 73г - 13 від 01 січня 2013 року, укладеної сторонами 10 квітня 2014 року про реструктуризацію заборгованості.

На а. с. 31 - 34 т. 1 знаходиться копія акту звірки взаємних розрахунків станом за період з 01 січня 2013 року по 30 травня 2019 року між Фірма «Т.М.М.» - ТОВ і ОСОБА_1 , підписаного стороною позивача із відтиском його печатки.

На а. с. 35 - 38 т. 1 знаходиться затверджені генеральним директором Фірми «Т.М.М.» - ТОВ 01 березня 2016 року складові тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_1 , та деталізований звіт до нього.

На а. с. 39 - 42 т. 1 знаходиться затверджені генеральним директором Фірми «Т.М.М.» - ТОВ 01 вересня 2016 року складові тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_1 , та деталізований звіт до нього.

На а. с. 43 - 44 т. 1 знаходиться копія розпорядження Київської міської державної адміністрації від 01 серпня 2017 року № 932, яким внесено зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку.

На а. с. 46 - 55 т. 1 знаходяться складові тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, розрахованих відповідно до Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 року № 515, та деталізований звіт до нього.

На а. с. 57 т. 1 знаходиться копія розпорядження Київської міської державної адміністрації від 01 червня 2018 року № 937, яким внесено зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку.

На а. с. 58 - 67 т. 1 знаходяться складові тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, розрахованих відповідно до Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2015 року № 515, та деталізований звіт до нього.

На а. с. 95 - 123 т. 1 знаходяться копії рахунків на оплату на ім`я ОСОБА_1 , складені Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ за 2015 - 2018 роки, із особистими відмітками ОСОБА_1 про здійснення часткової оплати на кожній, а на а. с. 131 - 143, 185 - 218 т. 1 дублікати квитанцій про сплату ОСОБА_1 комунальних послуг за квартиру.

На а. с. 161 - 184 т. 1 знаходиться лист Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на ім`я ОСОБА_1 , направлений 22 жовтня 2019 року у відповідь на інформаційний запит останнього, щодо порядку проведення нарахувань, графіку прибирання сходових клітин та в під`їздах, роз`яснено значення пункту в особовому рахунку «Експлуатаційні послуги»; до листа додано копію статуту, довідку про розрахунок заборгованості, звіти про надходження та витрати коштів на утримання будинку та прибудинкової території за 2016 - 2018 роки.

На а. с. 219 - 224 т. 1 знаходиться копія рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у справі № 826/159/18, яким визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття розпряження КМДА № 932 від 01 серпня 2017 року в частині встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для АДРЕСА_2 та скасовано його.

17 грудня 2019 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про застосування правил позовної давності (а. с. 230 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року в основний період нарахування заборгованості), утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Обов`язок споживача оплачувати послуги з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій у строки, встановлені договором або законом, визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 ЗаконуУкраїни «Про житлово-комунальні послуги», якому кореспондує право виконавця послуг стягувати прострочені платежі із осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання цих житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року)та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (пункти 1, 3 частина друга статті 21 Закону ).

Таким чином, згідно із зазначеними вимогами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року, справа № 463/5736/15-ц).

Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Також відповідно до ч. 3 ст. 16 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 9, 10 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що сторонами 01 січня 2013 року укладено договір про надання житлово-комунальних та інших послуг, за умовами якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги, обумовлені в договорі, а відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати за послуги, однак внаслідок несвоєчасної сплати комунальних послуг у відповідача виникла заборгованість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що заборгованість підлягає стягненню із відповідача на користь позивача з урахуванням позовної давності в розмірі 54448,46 грн.

Апеляційний суд не погоджується із доводами апеляційної скарги щодо відсутності доказів фактичного надання позивачем відповідачу будь-яких комунальних послуг, оскільки п. 3.1 договору про надання житлово-комунальних та інших послуг № 20ж/Лом 73г - 13 від 01 січня 2013 року сторони домовилися, що сплата спожитих послуг здійснюється на підставі рахунку на оплату, який є одночасно актом виконаних послуг.

В матеріалах справи такі рахунки на оплату знаходяться на а. с. 95 - 123 т. 1 із особистими відмітками ОСОБА_1 про здійснення часткової оплати на кожній, а на а. с. 131 - 143, 185 - 219 т. 1 дублікати квитанцій про сплату ОСОБА_1 комунальних послуг за квартиру, враховані позивачем у непідписаному відповідачем проекті Акту звірки, який одночасно є розрахунком заборгованості відповідача.

Апеляційний суд враховує, що розділом 8 договору про надання житлово-комунальних та інших послуг № 20ж/Лом 73г - 13 від 01 січня 2013 року сторони погодили спеціальний порядок розв`язання спорів, а саме у разі порушення виконавцем умов цього договору споживачем та представником виконавця складається акт-претензія із зазначенням у ньому строків, виду порушення, кількісних і якісних показників послуг тощо; акт-претензія подається виконавцеві, який вирішує протягом трьох робочих днів питання щодо проведення перерахунку платежів або надає споживачеві обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Відповідачем не надано доказів, що він звертався до позивача із актом-претензією з приводу ненадання або надання неналежної якості житлово-комунальних послуг, або що відповідач відмовлявся від послуг Фірми «Т.М.М.» - ТОВ будь-яким чином, в тому числі направленням вимоги про розірвання договору, а тому відхиляються судом доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не перевірено виконання позивачем вимог ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд відхиляє також доводи апеляційної скарги про відсутність заборгованості за період із травня 2016 року по травень 2019 року, про ігнорування судом першої інстанції платіжних доручень з банку по сплатам відповідача за житлово-комунальні послуги, відсутність первинних документів позивача, які би підтверджували саме надання житлово-комунальних послуг, відсутність у відповідача обов`язку по оплаті ненаданих комунальних послуг, і як наслідок відсутності, на думку відповідача, доказів надання житлово-комунальних послуг в повному обсязі, в належні строки та належної якості - про порушення вимог ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Доводи апеляційної скарги, що акт звірки взаємних розрахунків, не підписаний споживачем, не може бути підтвердженням надання житлово-комунальних послуг, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки факт надання ОСОБА_1 житлово-комунальних послуг встановлено судом на підставі інших доказів, зокрема рахунків на оплату.

Апеляційний суд не погоджується із доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості тарифів в період з 01 серпня 2017 року з огляду на скасування рішеннями адміністративних судів розпорядження КМДА від 01 серпня 2017 року № 932, яким внесено зміни до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Так, із наданої відповідачем копії рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року у справі № 826/159/18, вбачається, що судом визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття розпряження КМДА № 932 від 01 серпня 2017 року в частині встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку за однією конкретною адресою.

При перевірці даних обставин у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що адреса позивача і адреса будинку, відносно якого скасовано дію розпорядження ( АДРЕСА_4 ), є різними, відтак в частині застосування тарифу до будинку по АДРЕСА_1 , де проживає відповідач, розпорядження залишається чинним.

Необґрунтованими і такими, що перекручують зміст договірних правовідносин, є доводи апеляційної скарги, що за умовами п. 75.5 та п. 7.6 договору про надання житлово-комунальних та інших послуг № 20ж/Лом 73г - 13 від 01 січня 2013 року у разі зміни тарифів по наданню житлово-комунальних послуг сторони підписують додаткову угоду до договору.

Так, згідно п. 7.5, 7.6 договору (пункт 75.5 відсутній взагалі) передбачено, що умови договору можуть бути змінені за згодою сторін, що оформлюється додатковою угодою до договору. Зміни та доповнення, додаткові угоди та додатки є невід`ємною частиною договору та мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані уповноваженими на те представниками та скріплені їх печатками (за умови наявності).

Разом із тим, пунктом 1.6 договору і додатком № 1 до нього передбачено, що тарифи на послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення встановлюються відповідно до встановлених тарифів розпорядженням Київської міської державної адміністрації, без зазначення конкретного розміру.

Також п. 1.2 договору сторони погодили, що виконавець надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліку, зазначеному у додатку № 1 до цього договору за тарифами, які розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку, інші послуги, що надаються за цим договором, розраховуються виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими відповідачем.

Таким чином, виходячи з умов договору, передбачені ним тарифи є змінюваною величиною, що визначається в тому числі розпорядженнями Київської міської державної адміністрації, і при їх зміні укладення додаткових угод не вимагається.

Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідачем не надано доказів звернення до позивача з актом-претензією в порядку розділу 8 договору про надання житлово-комунальних та інших послуг № 20ж/Лом 73г - 13 від 01 січня 2013 року з приводу зміни тарифів.

Апеляційний суд не може погодитися із посиланнями відповідача в апеляційній скарзі на ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої до повноважень органів місцевого самоврядування належить зокрема встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону, і зазначені позивачем тарифи за період з 01 березня 2016 року по 01 серпня 2017 року не затверджені органом місцевого самоврядування (або його виконавчим органом), а отже не можуть бути прийняті до уваги.

Оскільки відповідач посилається на положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав законної сили 01 травня 2019 року, вони не поширюються на тарифи, встановлені позивачем до цього часу.

Крім того, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» 2004 року передбачено, що органами місцевого самоврядування затверджуються тарифи на житлово-комунальні послуги першої та другої груп, однак ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги третьої групи визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Положення п. 1.2 договору, яким передбачено, що тарифи розраховуються на підставі фактичних затрат на утримання житлового будинку, відповідачем не оспорювалися, не визнавалися недійсним і підлягають виконанню.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що на а. с. 161 - 184 т. 1 знаходиться лист Фірми «Т.М.М.» - ТОВ на ім`я ОСОБА_1 , направлений 22 жовтня 2019 року у відповідь на інформаційний запит останнього, щодо порядку проведення нарахувань, графіку прибирання сходових клітин та в під`їздах, із роз`ясненням значення пункту в особовому рахунку «Експлуатаційні послуги», та відхиляє доводи апеляційної скарги, що відповідач неодноразово звертався до позивача з вимогою надання пояснення щодо законності, підстав складання рахунків та фактичного обсягу надання житлово-комунальних послуг та їх якості, однак його заяви та скарги були проігноровані.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежності і недопустимості доказів, а саме звітів складових тарифів на послуги з утримання будинку, враховуючи, що звіти надані у копіях, завірених представником позивача, який діє на підставі довіреності, наявної в матеріалах справи, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 95 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із судовим рішенням і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд враховує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні заборгованості в зв`язку із пропуском позовної давності позивачем оскаржене не було.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :