Справа № 229/3460/19
Провадження №2/229/791/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 р. м.Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря

судового засідання Гумірової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну спарву за позовом акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом ,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.10.2011р в розмірі 6110,52грн і судові витрати. Обгрунтовує вимоги таким.

ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв"язку з чим підписала заяву від 25.10.2011року згідно якої отримала кредит у розмірі 2000грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 . 28.01.2017року позивачем була направлена претензія кредитора до Дружківської державної нотаріальної контори.

Спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк".

Вважають, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять , у тому числі, кредитні зобов"язання померлого позичальника. Спадкування обов"язків відбулося відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становить 6110,52грн , яка складається з наступного:

779,56грн заборгованість за тілом кредита;

420,00грн заборгованість за нарахованими відсотками;

4910,96грн пеня за простроченне зобов"язання.

Ухвалою суду від 10 березня 2020року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання (а.с.120-121)

Ухвалою суду від 03 квітня 2020року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.125)

В судове засідання сторони не з"явилися. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. (ст. 77 ЦПК України)

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України)

Суд встановив, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н від 25.10.2011 року, відповідно до умов якого, банк надав останній кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_2 отримала кредитну картку № НОМЕР_1 теміном дії 11/14.

28 липня 2015року ОСОБА_2 отримала кредитну картку № НОМЕР_2 терміном дії 01/19 (а.с.64,139-142).

В статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_2 погодилась з тим, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена і погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил передбачено обов`язок позичальника погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах , передбачених договором.

Суд встановив, що ОСОБА_2 отримала суму кредитного ліміту, а зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту, відсотків по ньому належним чином не виконувала.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і на момент її смерті створилася заборгованість за тілом кредита - 729,56 грн., відсотками - 420,00грн, пенею - 4910,96грн. (а.с.62-63).

За змістом ст. 1281 ч.2 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред"явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_2 було заведено спадкову справу № 17/2017 за претензією кредитора ПАТ КБ "Приватбанк" до спадкоємців померлої, яка була зареєстрована до журналу реєстрації вхідних документів за № 453/01-16 від 31.01.2017р. Заяв від інших спадкоємців за законом чи заповітом не надходило, свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом не видавались.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261ЦК України)

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. (ст. 1262 ЦК України)

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. (ст. 1263 ЦК України)

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. (ст. 1264 ЦК України)

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. (ст. 1265 ЦКУкраїни)

Отже , виходячи зі змісту вказаних статей, для встановлення кола і черги спадкоємців має бути доведено родинний зв"язок між померлим спадкодавцем і спадкоємцем, (для четвертої черги - факт проживання зі спадкодавцем однією сім"єю не менше як 5років до часу відкриття спадщини) .

Позивач вважає відповідачку ОСОБА_1 спадкоємицею ОСОБА_2 , зазначаючи лише про те, що вона на момент смерті останньої проживала разом з нею.

Згідно довідки виконавчого комітету Дружківської міської ради (а.с.13) ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 29.07.1996року.

Ухвалою суду від 02 липня 2020року було звернуто увагу позивача на відсутність доказів на підтвердження родинного зв"язку між померлою та відповідачкою. Суд витребовував у позивача такі докази, але їх суду не надано (а.с.135)

Суд не погоджується з доводами позивача , що факт проживання особи разом зі спадкодавцем на момент його смерті, свідчить про те, що ця особа є спадкоємцем, оскільки належними доказами щодо підтвердження статусу спадкоємця є документи, які підтверджують родинний зв"язок між спадкодавцем і спадкоємцем. Також обставина, що позичальник та відповідачка мають однакові прізвища, не свідчить про їх родинний зв"язок, оскільки, як вже зазначив суд, необхідно довести родинний зв"язок між спадкодавцем та спадкоємцем, (факт проживання зі спадкодавцем однією сім"єю не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини). Обставина , щодо спільного проживання , свідчить про факт прийняття спадщини, а не про статус особи, як спадкоємця.

Суд приходить до висновку, що позивач не довів у суді, що відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємицею померлої ОСОБА_2 , тому підстави для стягнення з неї суми заборгованості за кредитом відсутні.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості, відповідно не підлягають задоволенню вимоги і щодо стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,89,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

в задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 30 вересня 2020року.

Суддя: Т. Л. Панова

повний текст рішення складено 05 жовтня 2020року

Суддя: Т.Л. Панова