Справа № 585/758/20
Номер провадження 2/585/429/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.,

за участі: секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до

відповідача Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області,

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно за законом,

учасники справи: не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 25 березня 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно за законом.

2. Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 05.02.2000 року державним нотаріусом Роменської районної контори Ільченко Л.І., йому видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі № 172, яким посвідчено, що на підставі ст. 529 ЦК України спадкоємцем майна ОСОБА_2 , є син - ОСОБА_1 , що мешкає в с. Перекопівка, Роменського району Сумської області. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з будинку та прибудинкових споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0, 85 га, автомобіля ГАЗ - 53, двох тракторів, двох тракторних причепів. Згідно Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею № 003503, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 2 ОСОБА_2 на підставі рішення Роменської районної ради народних депутатів Сумської області від 10.01.1992 року надано у довічне успадковувань володіння 21, 6 га землі в межах згідно з планом землеволодіння. Згідно Державного акту на право постійного користування землею № 000196, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 25, ОСОБА_2 відповідно до рішення Перекопівської сільської ради народних депутатів від 29 червня 1992 року надано у постійне користування 21, 2 га землі в межах згідно з планом землеволодіння. Однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі він не може через те, що Роменська районна державна нотаріальна контора не функціонує. Документи нотаріального діловодства та архів Роменської районної державної нотаріальної контори передано до Сумського обласного державного нотаріального архіву.

3. Відповідач заперечень проти позову не висловив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

6. Судом встановлено, що Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7) підтверджується, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком вказаний - ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_3 (а. с. 7).

7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Перекопівським сільвиконкомом Роменського району Сумської області 28.12.1998 року (а. с. 8).

8. 05.02.2000 року державним нотаріусом Роменської районної контори Ільченко Л.І., ОСОБА_2 видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі № 172, яким посвідчено, що на підставі ст. 529 ЦК України спадкоємцем майна ОСОБА_2 , є син - ОСОБА_1 , що мешкає в с. Перекопівка, Роменського району Сумської області; спадщина, на яку видане свідоцтво складається з будинку та прибудинкових споруд за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0, 85 га, автомобіля ГАЗ - 53, двох тракторів, двох тракторних причепів (а. с. 9).

9. Згідно Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею № 003503, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 2 ОСОБА_2 на підставі рішення Роменської районної ради народних депутатів Сумської області від 10.01.1992 року надано у довічне успадковувань володіння 21 , 6 га землі в межах згідно з планом землеволодіння (а. с. 10-11).

10. Згідно Державного акту на право постійного користування землею № 000196, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 25, ОСОБА_2 відповідно до рішення Перекопівської сільської ради народних депутатів від 29 червня 1992 року надано у постійне користування 21, 2 га землі в межах згідно з планом землеволодіння (а. с. 12-13).

11. Згідно повідомлення, розміщеного на сайті Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Роменська районна державна нотаріальна контора не функціонує; документи нотаріального діловодства та архів Роменської районної державної нотаріальної контори передано до Сумського обласного державного нотаріального архіву (а. с. 15).

12. Зі статуту селянського (фермерського) господарства «Нива» (нова редакція) позивач є засновником Селянського (фермерського) господарства «Нива» (а. с. 16 - 18).

13. Згідно повідомлення суб`єкта оціночної діяльності - ПП «Роменекс - Л» № 21/20 від 10.03.2020 року вартість земельної ділянки для ведення селянського господарства, державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею № 003503, площею 21, 6 га, що розташована на території Андріяшівської (раніше на території Перекопівської) сільської ради, становить 432000 грн. (а. с. 19, 20).

14. Згідно повідомлення суб`єкта оціночної діяльності - ПП «Роменекс - Л» № 22/20 від 10.03.2020 року вартість земельної ділянки для ведення селянського господарства, державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею № 000196, площею 21, 2 га, що розташована на території Андріяшівської (раніше на території Перекопівської) сільської ради, становить 424000 грн. (а. с. 21, 22).

15. Згідно письмового роз`яснення Приватного нотаріуса Ільченко Л.І. від 04.06.2020 р. № 112/01-16, ОСОБА_1 роз`яснено, що позивач отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування в нотаріальній конторі не може через відсутність регламентації процедури нотаріального оформлення спадкування права довічного успадковуваного володіння землею та права постійного користування землею для ведення (розширення) селянського (фермерського) господарства, то право позивача підлягає захисту (а. с. 51-52).

V. Норми права.

16. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч.3 ст.5 ЦК).

17. Згідно статті 15-1 ЗК України (тут і далі у чинній редакції, якщо не зазначено інше) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Ст. 84 ЗК України зазначає, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної га навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з пунктом «а» ч. 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Ст. 31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству, як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Стаття 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачає, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

ОСОБА_2 отримав спірну земельну ділянку на праві довічного успадковуваного володіння на підставі Земельного кодексу УРСР від 18 грудня 1990 року (в редакції від 15 березня 1991 року) та на підставі Закону України від 20 грудня 1991 року «Про селянське (фермерське) господарство», яким і було визначено порядок його успадкування.

Закон України від 19 червня 2003 року «Про фермерське господарство» також не містить такої форми володіння землею, як довічне успадковуване володіння, як і чинний Земельний кодекс України.

Згідно ч. 1 ст. 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) право постійного користування земельною ділянкою визначалося як право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

18. За змістом статей 6, 50 ЗК України 18 грудня 1990 року № 561-XII (у редакції на час його прийняття) у довічне успадковуване володіння земля надається громадянам Української РСР для ведення селянського (фермерського господарства). Громадянам Української РСР, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, що ґрунтується переважно на особистій праці та праці членів їх сімей, надаються за їх бажанням у довічне успадковуване володіння або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 березня 1991 року, яка втратила чинність на підставі Постанови Верховної Ради України № 2201-XII від 13 березня 1992 року, затверджено форми державних актів: на право довічного успадковуваного володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею.

Земельний кодекс (ЗК) України в редакції від 13 березня 1992 року не передбачав такого виду права як довічне успадковуване володіння земельною ділянкою.

При цьому відповідно до пункту 8 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до ЗК України.

Пунктом 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у Земельному кодексі Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (ст. 6)). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь - якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу.

Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення, а також пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року № 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

З огляду на викладене, особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадковуваного володіння за Законом не може бути позбавлена права на таке володіння.

На відповідні відносини щодо такого володіння поширюються гарантії, встановлені статтею 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція») та ст. 41 Конституції України. Ці норми не лише гарантують право довічного успадковуваного володіння землею (як різновид «мирного володіння майном» в розумінні Конвенції), та як речове право, захищено статтею 41 Конституції України, але і обмежують у можливості припинити відповідне право.

Отже, дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка б дозволяла припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним.

19. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

20. При цьому згідно із частиною 2 статті 395 ЦК України законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Крім того, відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

21. Враховуючи наведені обставини, очевидну необхідність дотримання балансу індивідуального та публічного інтересу у вирішенні вказаного питання, право довічного користування земельної ділянки може бути визнано, таким що успадковане позивачем, оскільки право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані.

Такий висновок щодо застосування наведених норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17 (провадження № 14-487цс19), який є обов`язковим для врахування судом у подібних спірних правовідносинах, згідно ч.4 ст.263 ЦПК України.

VI. Оцінка суду.

22. Так, Суд звертає увагу, що в даних конкретних правовідносинах визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовується, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

23. Таким чином, позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після померлого ОСОБА_2 . У свою чергу, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входять земельні ділянки, які належали ОСОБА_2 на підставі державних актів на право постійного користування землею та право довічного успадковуваного володіння землею. Враховуючи, що позивач отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування в нотаріальній конторі не може через відсутність регламентації процедури нотаріального оформлення спадкування права довічного успадковуваного володіння землею та права постійного користування землею для ведення (розширення) селянського (фермерського) господарства, а також беручи до уваги очевидну необхідність дотримання балансу індивідуального та публічного інтересу у вирішенні вказаного питання, право довічного користування земельної ділянки може бути визнано, таким що успадковане позивачем, оскільки право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, то право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.

24. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою та права постійного користування земельною ділянкою не порушують права та законні інтереси інших осіб.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити повністю.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою площею 21, 6 га, розташованою на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, для ведення селянського (фермерського) господарства, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійного користування земельною ділянкою площею 21, 2 га, розташованою на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, для ведення селянського (фермерського) господарства, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області, місцезнаходження: с. Андріяшівка, Роменського району Сумської області, індекс 42087, .

Повний текст рішення складено 12 червня 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах