Провадження №4-с/523/5/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання - Нестеренко Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на неправомірні рішення, неправомірні дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу в Одеській області Парфьонова Георгія Володимировича, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді скарга ОСОБА_1 на неправомірні рішення, неправомірні дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу в Одеській області Парфьонова Г.В. В обґрунтування скарги заявник зазначає, що порушення приватного виконавця полягають в неотриманні останнім попереднього дозволу відповідного орану опіки та піклування, що надається відповідно до закону про передачу на реалізацію нерухомого майна боржника, а саме: 1/2 частини двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована малолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; оцінки вартості 1/2 частини вищезазначеної квартири; призначенні суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарської діяльності; складанні заявки на реалізацію арештованого майна та передачу майна боржника на електронні торги та інших неправомірних дій приватного виконавця, пов`язаних з виконанням рішення суду.

Також, заявник просить поновити йому процесуальний строк на оскарження бездіяльності та неправомірної діяльності приватного виконавця у виконавчому провадженні №56344088 про примусове виконання виконавчого листа №523/5762/17, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 20.04.2018 року, про стягнення заборгованості за договором безпроцентної позики.

Також, боржник - ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа №523/5762/17 виданого Суворовським районним судом м. Одеси 20.04.2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу за договором безпроцентної позики від 28.01.2014 року у розмірі 46230, 36 грн., та боргу за договором безпроцентної позики від 23.04.2014 року у розмірі 82941, 08 грн., а також судового збору у розмірі 1291, 71 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.01.2020 року заву ОСОБА_1 про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа залишено без задоволення.

Розгляд скарги було призначено на 08.01.2020 року, однак, в судове засідання сторони не з`явились, судом вживались заходи щодо їх належного та своєчасного сповіщення. Розгляд скарги відкладено на 13.02.2020 року об 11 год. 30 хв.

На підставі клопотання приватного виконавця Парфьонова Г.В. розгляд скарги було відкладено на 05.03.2020 року о 14 год. 15 хв.

В подальшому, 05.03.2020 року представником приватного виконавця Парфьонова Г.В. було подано до суду заперечення щодо скарги на дії приватного виконавця, надано копії матеріалів виконавчого провадження №56344088, заведеного на підставі виконавчого листа №523/5762/17, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 20.04.2018 року.

На адресу суду 05.03.2020 року надійшли заперечення на скаргу від представника приватного виконавця адвоката Рибак Христини Миколаївни, в яких адвокат просить відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі. На обгрунтування власної позиції посилається на: недоведеність поважності пропуску строків на оскарження дій Приватного виконавця; недоведеність факту проживання малолітньої дитини в квартирі, на яку звернуто стягнення; недоведеність підстав скасування постанови Приватного виконавця від 02.09.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності, з підстав відсутності в цій частині взагалі будь-яких посилань на порушення порядку призначення суб`єкта оціночної діяльності; оскільки скаржником не доведено неправомірності дій приватного виконавця щодо визначення вартості арештованого майна; в зв`язку з необґрунтованістю вимоги щодо визнання дій противоправними в частині складання заявки на реалізацію арештованого майна та передачі арештованого майна на електронні торги та з підстав недоведеності наявності будь-якого порушення Приватним виконавцем щодо вчинення даних дій. (а.с.77-80).

У судовому засіданні, що відбулось 05.03.2020 року, представник скаржника адвокат Орлов Г.Л. просив надати час для ознайомлення з матеріалами, що надійшли від приватного виконавця Парфьонова Г.В.

Розгляд скарги відкладено на 20.03.2020 року об 12 год. 00 хв.

Також, на адресу суду надійшли заперечення на скаргу представника стягувача ОСОБА_3 , адвоката Довбишева Дмитра Олександрова, в яких адвокат просить суд скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення з тих підстав, що відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим для виконання, також відповідно до 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вжити всіх передбачених цим законом заходів спрямованих на реальне виконання рішення суду, а відтак, у разі задоволення скарги боржника будуть грубо порушення законні права та інтереси стягувача у даній справі, оскільки ще 20.04.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист, однак, боржник з того часу не вчинив жодних дій спрямованих на його добровільне виконання, а відтак Приватний виконавець діяв відповідно у межах та у спосіб визначений законом, що передбачено чинним законодавством України. Також адвокат Желязкової Олени Вадимівни просив вирішити питання щодо понесених судових витрат (а.с.187-191).

В останнє судове засідання, скаржник та його адвокат не з`явились, про час та місце розгляду скарги адвокат був повідомлений належним чином та своєчасно, заяв про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В. в судове засідання також не з`явився, повідомлявся про розгляд скарги належним чином, на адресу суду надійшла заява адвоката Парфьонова Г.В. - ОСОБА_5 відповідно до якої адвокат просила розгляд справи провести за відсутності приватного виконавця та його адвоката.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокат Довбишев Д.О. надав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 ст. 450 ЦПК України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси 14.11.2017 року справа №523/5762/17, на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором безпроцентної позики від 28.01.2014 року у розмірі 46230, 36 грн. та боргу за договором безпроцентної позики від 23.04.2014 року у розмірі 82941, 08 грн., а також судовий збір у розмірі 1291, 71 грн.

На виконання вказаного рішення, 20.04.2018 року Суворовським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист.

Із заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. звернувся представник стягувача ОСОБА_3 .

На підставі заяви стягувача, приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. 07.05.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56344088.

Як вбачається із виконавчого провадження, в процесі здійснення виконавчих дій, приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. 07.05.2018 року було винесено постанови про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на майно боржника та про арешт майна боржника, накладено арешт на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 .

Також в рамках зазначеного виконавчого провадження, приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. було направлено низку запитів щодо наявності/відсутності майна боржника, грошових коштів на його рахунках тощо.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 07.05.2018 року вх. № зазначено, що інформація про отримання ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , пенсій відсутня (а.с.106).

У відповіді від 07.05.2018 року вх. № НОМЕР_2 отриманої від Пенсійного фонду України щодо інформації про боржників, які працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи вказано: « ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , - інформацію не знайдено» (а.с.107).

Згідно листа-відповіді АБ «Південний» від 15.05.2018 року вх. №233-27034БТ на ім`я ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок у гривні. Залишок коштів станом на 14.05.2018 року складає 9,87 грн. (а.с.114)

Також, згідно листа-відповіді ПАТ «ОТП Банк» від 15.05.2018 року вх. №25-4/3278-БТ, у боржника відкриті рахунки, на яких наявні грошові кошти 100, 62 грн, 14,31 дол. США та 100, 81 грн. відповідно (а.с.116).

Листом №143-4/2240/5т від 15.05.2018 року ПАТ «Ідея Банк» повідомлено, що на одному рахунку ОСОБА_1 відсутні кошти, а на іншому залишок недостатній для виконання постанови про накладення арешту та станом на 14.05.2018 року складає 234,95 грн. (а.с.129).

Згідно відповіді №20.1.0.0.0/7-20180517/5155 від 15.05.2018 року, ПАТ КБ «Приват банк» накладено арешт на кошти ОСОБА_1 . На момент накладення арешту залишок коштів складає за першим рахунком 1,46 дол. США, за другим 4,08 грн. (а.с.138).

З відповідей АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Універсал Банк», ПАТ «БТА Банк», ПАТ «Мегабанк», ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», ПАТ «Альфа-банк», АТ «Місто Банк», ПАТ «А-Банк», ПАТ «ВТБ Банк», ПАТ «ОТП Банк» ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Сбербанк», АТ «Піреус Банк МКБ», АТ «УкрСиббанк», ПАТ «Промінвестбанк», ПАТ «МТБ Банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль» вбачається, що ОСОБА_1 не має у цих банках відкритих рахунків та не обслуговується останніми.

Згідно листа-відповіді Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області від 25.06.2018 року вих. № 1960/112-18 за наявними у Відділі Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_1 не зареєстровані державні акти (а.с.139)

Відповіддю №15/01-33-4754 від 23.05.2018 року Головного управління державної служби з питань праці повідомлено, що за ОСОБА_1 не зареєстровано будь-якого майна в Головному управлінні.

Відповідно до листа-відповіді №4089/08/22 від 22.05.2018 року Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, за ОСОБА_1 не значиться жодна техніка (а.с.147).

У відповіді №2-9.1-17/3173-18 від 18.05.2018 року державного агентства рибного господарства, у державному судновому реєстрі України і Судновій книзі України за ОСОБА_1 риболовних суден не зареєстровано (а.с.148).

Згідно інформації, що міститься у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_1 з 02.07.2009 року зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.102-103).

Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надано інформації щодо права власності на нерухоме майно, що зареєстровано за ОСОБА_1 . Станом на 31.12.2012 року, за ним зареєстровано 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.157-159).

Для проведення виконавчих дій з опису та арешту майна, що належить ОСОБА_1 , приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. направлено боржнику вимоги щодо надання доступу до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідні дні та час 01.07.2019 року об 12 год. 00 хв. (вимога №3061), 12.07.2019 року об 12 год. 00 хв. (вимога №3312), Приватний виконавець Парфьонов Г.В. виїхав за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та здійснив виклик ОСОБА_1 до приватного виконавця на 26.02.2019 року, про що складено відповідний акт (а.с.144-146).

Приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. в рамках виконавчого провадження №.07.2019 року винесено постанову про опис та арешт квартири, а саме: 1/2 її частки, належної ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та направлено постанову боржнику засобами поштового зв`язку.

Постановою приватного виконавця Парфьонова Г.В. від 02.09.2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_2 , доручено надати звіт щодо ринкової вартості описаного майна в рамках виконавчого провадження №56344088 (а.с.165).

Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 , 05.09.2019 року було складено звіт про незалежну оцінку 1/2 частини квартири, загальною площею 58,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . Згідно звіту, ринкова вартість об`єкта оцінки становить 348 422,00 грн (а.с.166-167).

Також, матеріалами виконавчого провадження встановлено, що приватним виконавцем 11.09.2019 року вих. № 4814 було направлено боржнику та стягувачу копію звіту про оцінку вартості майна від 05.09.2019 року (а.с.168), що підтверджується квитанцію про направлення а також реєстром відправлень (а.с.169-170).

Згідно протоколу №445503 проведення електронних торгів та повідомлення Одеської філії державного підприємства «Сетам» №2766/31-17-19 від 18.11.2019 року, 18.11.2019 року електронні торги з реалізації 1/2 частини квартири, загальною площею 58,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 і на яку накладено арешт в рамках виконавчого провадження №56344088, не відбулись через відсутність допущених учасників торгів.

З протоколу №451129 проведення електронних торгів від 09.12.2019 року вбачається, що 09.12.2019 року електронні торги з реалізації 1/2 частини квартири, загальною площею 58,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 і на яку накладено арешт в рамках виконавчого провадження №56344088, не відбулись через відсутність допущених учасників торгів (а.с.172).

Відповідно до протоколу №457053 від 02.01.2020 року, 02.01.2020 року електронні торги з реалізації 1/2 частини квартири, загальною площею 58,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 і на яку накладено арешт в рамках виконавчого провадження №56344088, не відбулись через відсутність допущених учасників торгів.

На виконання вимог ч.9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець Парфьонов Г.В. направив стягувачу ОСОБА_3 повідомлення №7 від 08.01.2020 року, у якому запропонував залишити нереалізоване нерухоме майно - 1/2 частину квартири, загальною площею 58,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , за собою та повідомив про необхідність внести різницю між вартістю такого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню, на рахунок виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд не погоджується з твердженням скаржника про необхідність звернення приватного виконавця до відповідного органу опіки та піклування з метою отримання попереднього дозволу на реалізацію нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. було направлено запит №1198 від 04.03.2019 року до департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради та отримано на нього відповідь №1197/01-02-10 від 23.03.2019 року щодо кількості осіб, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

У вищенаведеній відповіді зазначено, що згідно поквартирної картки та карток реєстрації особи, отриманих департаментом від ЖБК «Жовтневий-28», що здійснює управління будинком АДРЕСА_2 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дата реєстрації місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_7 .

При цьому, відповідно до акту про не проживання від 17.09.2018 року, що був наданий безпосередньо скаржником, у квартирі АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Оскарження бездіяльності виконавця у вигляді не звернення до органів опіки та піклування у даному випадку є безпідставним, що вказує на зловживання скаржником процесуальними правами.

Відмовляючи у скасуванні постанови приватного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, суд зазначає, що аналіз ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Однак, скаржником не надано суду доказів на підтвердження того, що останній звертався з вимогою про рецензування звіту про оцінку майна та надав такий звіт приватному виконавцю.

Щодо визнання протиправним звіту про незалежну оцінку 1/2 частини квартири, загальною площею 58,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , від 05.09.2019 року у виконавчому провадженні №56344088, судом зазначається наступне.

Пунктами 15, 16 Постанови КМ України № 1440 від 10.09.2003 року «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»» регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, та повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування. За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження. При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Статтею 4 цього Закону встановлено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Таким чином, законодавством визначений чіткий порядок спростування та оспорювання результатів оцінки майна, а саме: шляхом проведення рецензування звіту про оцінку. Як вже було встановлено судом, скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що останній звертався з вимогою про рецензування звіту про оцінку майна.

При застосуванні зазначених норм права стосовно процедури оцінки майна боржника під час виконавчого провадження суд, також враховує правові висновки Великої палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 про визнання недійсним звіту про оцінку майна.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно із ч. 4 ст. 3 цього Закону, процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Необ`єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ`єктивного висновку про вартість об`єкта оцінки (абзац чотирнадцятий пункту 3 Національного стандарту № 1).

Неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування (абзац п`ятнадцятий пункту 3 Національного стандарту № 1).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Враховуючи, що скаржником, на спростування звіту оцінювача у виконавчому провадженні №56344088, не надано суду доказів того, що визначена вартість нерухомого майна значно відрізняється від дійсної (в більший чи менший бік), а недоліки чи необ`єктивність оцінки арештованого нерухомого майна не підтверджено належними та допустимими доказами, у задоволенні вимоги скаржника про визнання звіту про незалежну оцінку 1/2 частини квартири, загальною площею 58,1 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , від 05.09.2019 року, слід відмовити.

Відповідно до ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Як встановлено судом та зазначено самим скаржником, у боржника ОСОБА_1 відсутні грошові кошти у національній та/або іноземній валюті на рахунках, що відкриті у банківських установах, у розмірі, що необхідний для задоволення вимог стягувача. Окрім того, ОСОБА_1 не отримує пенсію, інформація про його останнє місце роботи відсутня.

Згідно ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно.

Стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» регулює порядок звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна фізичної особи.

Так, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому ст.57 цього Закону.

Відповідно до розділу VI Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна.

У матеріалах справи наявний супровідний лист №4814 від 11.09.2019 року, який приватний виконавець Парфьонов Г.В. направив ОСОБА_1 і ОСОБА_3 разом зі звітом про оцінку майна від 05.09.2019 року та докази такого направлення.

Згідно приписів ст. 61 Закону України « Про виконавче провадження», не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому ст. 57 цього Закону.

У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі не реалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Враховуючи наведені правові норми та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця Парфьонова Г.В. щодо складення заявки на реалізацію арештованого майна та передачу його на реалізацію, здійснені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2831/5 від 29.09.2016 року, отже вимоги скаржника про визнання таких дій протиправними не підлягають задоволенню.

Твердження скаржника про порушення його майнових прав у зв`язку з реалізацією майна на третіх торгах за ціною, нижче визначеної у звіті про оцінку майна не заслуговує на увагу, оскільки приватний виконавець Парфьонов Г.В. діяв у межах та у спосіб, що передбачений законодавством, протилежного скаржником не доведено та доказів не надано.

Згідно до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Щодо строків звернення ОСОБА_1 до суду з вищевказаною скаргою, суд приходить до висновків про відсутність поважних причин пропуску скаржником строку на звернення до суду з вищевказаною скаргою.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Матеріали виконавчого провадження №56344088 містять докази направлення приватним виконавцем Парфьоновим Г.В. постанови про відкриття виконавчого провадження, вимог про надання доступу до квартири, що належить ОСОБА_1 , постанови про опис та арешт майна боржника, звіт про оцінку майна, тощо.

Окрім цього, у відповіді №1197/01-02-10 від 23.03.2019 року департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради повідомлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У виконавчому листі зазначена така ж адреса.

Суд приходить до висновку, що скаржником не наведено поважних причин пропуску строку, що встановлений ст. 449 ЦПК України, та не надано достатніх та переконливих доказів щодо їх поновлення.

Судом також враховується, що п.9 ч.2 ст. 129 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що приватний виконавець Парфьонов Г.В. діяв у межах та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження», також матеріалами виконавчого провадження спростовані обставини викладені у скарзі, тому у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Парфьонова Г.В. на неправомірні рішення, неправомірні дії та бездіяльність слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на неправомірні рішення, неправомірні дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, в рамках виконавчого провадження №56344088 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 24 березня 2020 року.

Суддя: