Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2225/19
Провадження № 2/689/122/20
РІШЕННЯ

Іменем України

07.10.2020 р. смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Соловйова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Цмикайло Т.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідачів: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_5 , ОСОБА_3

про відшкодування 5000 грн. моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся і з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок укусу собаки, належної відповідачам. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.04.2017 р. близько 21:00 год. біля хвіртки власного господарства, розташованого за адресою в АДРЕСА_1 , на нього раптово накинулась та вкусила за ліву гомілку ноги собака бійцівської породи білої масті, заподіявши легкі тілесні ушкодження. Внаслідок укусу позивач переніс біль та моральні страждання, викликані страхом, потребою лікування та зміною звичного режиму життя.

В судових засіданнях позивач та його представник позов підтримали з аналогічних мотивів.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала. Ствердила, що вона з чоловіком проживає в смт. Красилів, а батьківську хату в с. Антонівці вони використовують як дачу. Визнала, що близько 5 років вони утримують собаку бійцівської породи американський бульдог по кличці ОСОБА_6 , яку вони з чоловіком придбали за кошти в м. Києві та спільно утримують. Ствердила, що позивач умисно випустив курку за межі подвір`я, а тому на неї кинулась їхня собака, яка вирвалась з повідка та була вигулювалась без намордника. Заперечила той факт, що собака вкусила позивача та пояснила тілесні ушкодження позивача тим, що він сам зачепився за камінець.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав. Ствердив, що собака не має відношення до його дружини, а належить йому особисто на праві приватної власності, оскільки така була подаровано йому особисто у м. Києві. Собака не агресивна, поводить себе завжди спокійно. Ствердив, що 08.04.2017 р. у вечірню пору він з дружиною вигулював собаку на повідку, але оскільки це здійснювалось у безлюдній місцевості на собаці не було намордника. Раптом пес, вирвавши з рук поводок, кинувся на подвір`я домогосподарства ОСОБА_1 .. ОСОБА_3 кинувся слідом щоб зловити собаку, однак, при вході на подвір`я ОСОБА_1 останній почав його бити. Посилається на тривалі неприязні відносини із ОСОБА_1 ..

Представник відповідачів позов заперечив. Звертає увагу на те, що у своїх письмових поясненнях працівникам поліції ОСОБА_1 не посилається на укуси, а ствердив, що він сам зачепився за камінець. У зв`язку із тим, що відносно ОСОБА_1 було відкрито кримінальне провадження за фактом побиття ОСОБА_3 , він через місяць з моменту події звернувся до судово-медичного експерта. Ставить під сумнів зміст висновку експерта та правильність дослідження.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 є власником собаки бійцівської породи американський бульдог по кличці ОСОБА_6 , що підтверджується міжнародним ветеринарним паспортом №01347110, відривним талоном метрики цуценяти №0158541, договором дарування від 13.11.2013 р..

Згідно із ч. 1 ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, майно одного з подружжя набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування, є його (її) особистою приватною власністю.

Зазначеним спростовуються посилання позивача та ОСОБА_5 на те, що вказана тварина належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності, а відтак і на солідарний характер пов`язаних із цим обов`язків.

08.04.2017 р. близько 21:00 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вигулювали вказану собаку без намордника поблизу домоволодіння ОСОБА_1 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 , що визнано ними. Відповідачами також визнано, що помітивши поблизу відкритої хвіртки вказаного домоволодіння курку, пес кинувся за куркою на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_1 .. Зазначене також підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Посилання відповідачів та покази свідка ОСОБА_7 сестри ОСОБА_5 про те, що пес вигулювався хоч і без намордника, але на повідку, не приймаються до уваги та спростовуються відеозаписом, оглянутим в судовому засіданні, на якому видно, що собаці, яка була в ошийнику, поводок на ошийник надівався пізніше вже під час проведення відеозапису.

Також не приймаються до уваги й посилання відповідачів та покази ОСОБА_8 в частині нанесення удару ОСОБА_1 ОСОБА_3 як такі, що не стосуються суті спору та виходять за межі позовних вимог.

Судом встановлено, що забігши на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_1 , належний ОСОБА_3 пес вкусив ОСОБА_1 за ліву гомілку ноги, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді 5 ран в ділянці лівої гомілки в нижній третині по передній поверхні, 1 рану в ділянці лівої гомілки нижній третині по зовнішній поверхні, які (на дату проведення експертизи) загоїлися із залишенням рубців на шкірі розмірами 1х0,7 см, 0,4х0,4 см, 0,5х0,3 см, 0,4х0,3 см,0,3х0,2 см, 3х1,5 см, що підтверджується висновком експерта №58 від 04-10.05.2017 р.. Посилання відповідачів на проведення експертизи зі спливом місячного строку з моменту стверджуваної події, не спростовує отримання ОСОБА_1 даних тілесних ушкоджень під час стверджуваної події. Експертом зазначено, що дані тілесні ушкодження можуть мати давність утворення в межах 1 місяця.

Експертом також зазначено, що дані тілесні ушкодження могли утворитись від травматичної дії тупих предметів із обмеженою контактуючою поверхнею та тупо загостреним краєм, якими могли бути зуби собаки і в даному випадку могли виникнути від укусу зубами собаки.

Твердження сторони відповідача щодо неповноти висновку, його недостатньої деталізації тощо не спростовують змісту самого висновку та обумовлені його суб`єктивною оцінкою.

Посилання сторони відповідача на те, що вказані експертом та позивачем тілесні ушкодження утворились внаслідок удару об камінець, про що у своїх письмових поясненнях працівникам поліції зазначав ОСОБА_1 , спростовуються показами свідка ОСОБА_9 , який, будучи працівником поліції, здійснював виїзд 08.04.2017 р. у зв`язку із вказаною подією. Зазначений свідок ствердив, що на місці події він бачив тілесні ушкодження свіжі подряпини на лівій нозі ОСОБА_1 нижче коліна. При цьому, ОСОБА_1 в усній розмові одразу повідомив його про те, що був покусаний собакою відповідачів, однак, при письмовому викладі пояснень зазначив, що він сам впав, коли тікав від собаки. Також, роз`яснюючи свій висновок судово-медичний експерт Драгомерецька-Дорош К.А. зазначила, що у вказаному місці такого роду тілесні ушкодження не могли утворитись від дії, наприклад, камінців. Рубці не характерні для гострих ріжучих предметів. Розміщення зубів було неправильної прямокутної форми із яскравіше вираженими слідами ікл і передніх різців. Слід від укусу міг бути різним, в залежності від того, як діяли щелепи. Ствердила, що ці рани могли утворитись лише від укусу собаки.

Експерт визнала, що породу собаки вона не встановлювала, таке питання перед експертом не ставилось. Однак, твердження ОСОБА_3 про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_1 могла спричинити не його, а чиясь інша собака, спростовуються тим, що жодної іншої собаки під час описуваних подій не було. Свідок ОСОБА_10 , яка хоч і не бачила самого факту укусу, ствердила, що 08.04.2017 р. на їх подвір`я забігла саме собака ОСОБА_3 та з хрипінням кинулась попід ноги ОСОБА_1 , який впав і лежачи боровся із собакою, після чого пес накинувся на старшого сина ОСОБА_1 .. Після цього на подвір`я забіг ОСОБА_3 та за ошийник відтягнув собаку. Той факт, що ОСОБА_3 , зайшовши на подвір`я ОСОБА_1 зловив свою собаку відповідачем не заперечувався.

Згідно із ч. 2 ст. 180 ЦК України, правила поводження з тваринами встановлюються законом. Відповідно до ч. ч. 5, 6, 8 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з утриманням службових собак та собак бійцівських порід. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Позивач посилається на заподіяння йому моральної шкоди в розмірі 5000 грн. внаслідок перенесеного болю, моральних страждань та порушення звичного режиму життя.

Згідно із ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо, та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведене, з володільця джерела підвищеної небезпеки слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову, то витрати по сплаті судового збору у сумі, що мала бути сплачена на дату подачі позову до суду, слід стягнути з відповідача на користь держави.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути ці витрати в розмірі 3000 грн. Представник відповідача посилається на відсутність розрахунку зазначеної суми. Водночас, такий розрахунок був наведений позивачем під час подання попереднього розрахунку витрат, а сама сума підтверджена копіями квитанцій, книг обліку доходів і витрат.

Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, таких доказів не було надано. Відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий 11.06.1998 р. Красилівським РВ УМВСУ в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 5000 грн. моральної шкоди.

В частині решти вимог у позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий 11.06.1998 р. Красилівським РВ УМВСУ в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , (зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) 3000 грн. судових витрат.

Стягнути ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий 11.06.1998 р. Красилівським РВ УМВСУ в Хмельницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь держави 768,40 грн. судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду через Ярмолинецький районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.10.2020 р.

Суддя Соловйов А.В.