Номер провадження: 22-ц/813/7006/20
Номер справи місцевого суду: 495/4704/19
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/4704/19

Номер провадження: 22-ц/813/7006/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», поданою представником Криловою О.Л., на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Шевчук Ю.В. 11 березня 2020 року,

встановив:

У червні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2009 року (далі - Кредитний договір) станом на 30.04.2019 року в загальному розмірі 56 747,96 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 2 584,05 грн.; - заборгованість по процентам у розмірі 50 885,44 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн.; - штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 2 678,47 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно укладеного між сторонами вищезазначеного кредитного договору ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно п. п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, Клієнт дає право Банку в будь-який момент на змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт.

Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http:|//privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувалися положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http:|//privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, умов договору з обслуговування рахунків. Таким чином, розмір відсоткової ставки може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг. Згідно із п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійсненні операції по картрахунку.

На підставі п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідачка зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 6.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за Договором Позичальник зобов`язаний на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 0 від суми позову.

Відповідно до п. 5.6 Правил користування платіжною карткою боржник доручає списувати з будь-якого відкритого в Банку рахунку, в частості з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

Згідно з п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів Банку, які викладені на банківському сайті http:|//privatbank.ua/terms/pages/70/, позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

На підставі п. 4.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з його рахунків, відкритих у валюті кредитного ліміту в межах суми, які підлягають сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 5.7 Правил користування платіжною карткою Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленому Банком розмірі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором.

Пунктом 5.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленому Банком розмірі у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не поінформує іншу сторона про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Банк свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у Розрахунку заборгованості. Не виконуючи належним чином вищевказані зобов`язання за кредитним договором, відповідачка порушила умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 30.04.2019 року в загальному розмірі 56 747,96 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 2 584,05 грн.; - заборгованість по процентам у розмірі 50 885,44 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн.; - штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 2 678,47 грн..

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяці з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк(а. с. 1 3).

Разом із позовом Банк надав суду заяви про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 25) та розгляд справи за відсутності позивача та винесення заочного рішення у разі виникнення обставин, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України. (а. с. 26).

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав заяву про підтримку позовних вимог у повному обсязі. Просив справу розглянути за його відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Суд першої інстанції вказав, що відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином судовими повістками та оголошенням на офіційному сайті судової влади.

Виходячи з вищевказаного, суд першої інстанції вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку за відсутності відповідачки.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2020 року вищезазначений позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 2 584,05 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати у розмірі - 1 921,00 грн..

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 09.07.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у встановленому договором розмірі.

В заяві №109802663 від 09.07.2009 року відповідачка підтвердила свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, складає між ними договір. Договором та зазначеними правилами передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Посилаючись на те, що відповідачка належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, позивач надав до суду розрахунок, згідно якого станом на 30.04.2019 року мається заборгованість у сумі 56747,96 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2 584,05 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 50 886,44 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 100,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 2 678,47 грн..

Згідно банківської виписки, яка міститься в матеріалах справи, останнє погашення за кредитом відповідачем було виплачено 23.04.2019 року у сумі - 12,00 грн..

Позов заявлено із посиланням на те, що договором і «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що саме із зазначеним Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг була ознайомлена позичальник ОСОБА_1 і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов ПриватБанку, а також, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Додана до матеріалів справи довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» не є доказом на підтвердження того, що ОСОБА_1 була ознайомлена з Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов ПриватБанку.

До правовідносин сторін не може бути застосована ч.1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua неодноразово змінювались самим Банком, тобто Банк мав можливість додати до позовної заяви Витяг з тарифів та Витяг з Умов у будь-якій редакції, у тому числі, що найбільш сприятливі для задоволення позову .

Сама по собі роздруківка із сайту Банка не може бути належним доказом підтвердження вказаних обставин, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (Банка), яка у будь-який час може вносити і вносить відповідні зміни щодо умов та правил споживчого кредитування.

Доводи Банка про доведеність вимог в частині стягнення заборгованості за процентами судом першої інстанції не прийняти до уваги.

Анкета-заява, а також інші матеріали справи не містять належних доказів того, що позичальник ОСОБА_1 була ознайомлена із Витягом з Тарифів та Витягом з Умов, що діяли на момент підписання анкети-заяви від 09.07.2009 року і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов Банку.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із позичальником Банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які Банк вважав узгодженими.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач-фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Суд першої інстанції врахував позицію Великої Палати Верховного Суду України, висловлену у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17.

Оскільки позивач не довів своїх вимог у повному обсязі право позивача підлягає захисту судом шляхом часткового задоволення позову зі стягненням заборгованості по кредиту у розмірі 2 584,05 грн. (а. с. 57 60).

Банк в апеляційній скарзі оскаржує заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею і комісією та штрафами. Просить заочне рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог Банку про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею і комісією та штрафами.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заочне рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) у підписаних відповідачкою заяві-анкеті та довідці вказана базова процента ставка 2,5% на місяць. У подальшому процентна ставка змінювалася відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, про що позичальниця могла довідатися шляхом отримання виписки по рахунку. Таким чином, сторони досягли домовленостей щодо такої істотної умови кредитного договору як проценти за користування кредитом;

2) суд першої інстанції знехтував принципом платності кредитного договору, що наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, Банку та у цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави;

3) суд безпідставно відмовив у стягненні пені та штрафів, оскільки сторонами погоджено істотні умови договору щодо сплати пені та штрафів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.06.2020 року відкрито апеляційне провадження. Роз`яснено учасникам справи їх право подання відзиву на апеляційну скаргу протягом семи днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Матеріали справи містять відомості про отримання відповідачкою ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття апеляційного провадження, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копії апеляційної скарги. Право надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 проігнорувала. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.10.2020 року підготовку справа до апеляційного розгляду закінчено. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (56 747,96 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по тілу кредита не оскаржується. Тому, законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції у вказаній частині апеляційним судом не переглядається.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих учасниками справи і досліджених судом доказів суд невірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов неправильного вищевказаного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею і комісією та штрафами. Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 16, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 09.07.2009 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. У вказаній заяві вказано базову процентну ставу в розмірі 2,5% в місяць з розрахунку 360 днів у році. Також у вказаній заяві вказаний строк дії картки 07/13. (а. с. 7 7 зворотна сторона).

У заяві вказано, що позичальник надала свою згоду, що підписана заява від 09.07.2009 року разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у вказаній заяві від 09.07.2009 року.

Відповідно до підписаної ОСОБА_1 довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду» (а. с. 8) розмір базової ставки відсотків становить 2,5% у місяць. Розмір щомісячних платежів становить - 7% від заборгованості, але не менше - 50 грн. і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, слідуючого за звітним. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: 1) за кожний день прострочення кредиту = базова процентна ставка за договором : 30; 2) один раз на місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки від 50 грн. та більше = 1% від суми заборгованості у місяць.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 будучи сповіщеною належним чином про розгляд справи (а. с. 39 40), у суді першої інстанції заперечувала ознайомлення та підписання нею доданих Банком до позову Умов та правил надання банківських послуг. Не надані такі заперечення і апеляційному суду.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 5.2 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі порушення держателем картки боргових зобов`язань за Договором Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній Банком частці

У відповідності з наданим позивачем розрахунком відповідач свої зобов`язання перед Банком не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася заборгованість, станом на 30.04.2019 року в загальному розмірі 56 747,96 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 2 584,05 грн.; - заборгованість по процентам у розмірі 50 885,44 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 100,00 грн.; - штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 2 678,47 грн. (а. с. 4 6 зворотна сторона). Вищевказаний розрахунок боргу відповідачем не спростовано.

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Оскільки беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 отримані від Банку кошти не повернула, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 584,05 грн..

Такі висновки суду відповідають правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, від яких не було відступлено у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 358/384/19.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо доводів апелянта про необхідність стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом колегія суддів зазначає наступне.

Як вказувалося вище підписаними відповідачкою заявою (а. с. 7) та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льготного періоду» (а. с. 8) передбаченобазову процентну ставу в розмірі 2,5% в місяць.

Відповідно до заяви (а. с. 17 - 7 зворотна сторона) платіжну картку ОСОБА_1 отримала 09.07.2009 року. У заяві вказано строк дії картки до 07/13, тобто до 31.07.2013 року.

Пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк дії картки визначений у заяві та у пам`ятці клієнта (а. с. 10). Доказів перевипуску картки не надано.

Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 31.07.2013 року заборгованість по процентам становить 148,33 грн. (а. с. 5 зворотна сторона).

Виходячи з вищевказаного вимоги Банку про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню частково. З відповідачки підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 148,33 грн.. В задоволенні решти вказаних позовних вимог Банку необхідно відмовити.

Щодо доводів Банку про безпідставну відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею і комісією, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 31.07.2013 року заборгованість за пенею та комісією становить 0,00 грн. (а. с. 5 зворотна сторона). Тому, вимоги Банку про стягнення заборгованості за пенею та комісією у сумі 100,00 грн. є безпідставними, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Щодо доводів Банку про безпідставну відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за штрафами, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 9 14 зворотна сторона), ознайомлення з якими відповідачка не оспорила ні у суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, передбачено, що у випадку порушення Клієнтом строків платежу за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим цим договором більше ніж на 120 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

5% відсотків від сум, які підлягають стягненню на користь Банку становлять 136,62 грн. = (2 584,05 грн. + 148,33 грн.) х 5%.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідачки на користь Банку штраф у загальному розмірі 636,62 грн. = 500,00 грн. + 136,62 грн.. В задоволенні решті вказаних позовних вимог Банку необхідно відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга Банку є частково обґрунтованою, а тому підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею і комісією та штрафами, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи у зазначеній частині, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог Банку про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею і комісією та штрафами за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки крім тіла кредиту, яке стягнуто судом першої інстанції, підлягає частковому стягненню проценти за користування кредитом та штрафи, необхідно остаточно змінити розподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь Банку документально підтверджений сплачений судовий збір за подання позову (1 921 грн. а. с. 23) та за подання апеляційної скарги (2 881,50 грн. а. с. 74) пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам (6%) у розмірі 288,15 грн. = (1 921,00 грн. + 2 881,50 грн.) х 6%.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасинка справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», подану представником Криловою Оленою Леонідівною, - задовольнити частково.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею і комісією та штрафами, стягнення судового збору - скасувати. Ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення зазначених позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , мешкає за адресою - АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» (Код ЄДРПОУ 14360570)заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2009 року, станом на 30 квітня 2019 року, по процентам за користування кредитом у сумі 148 (сто сорок вісім) грн. 33 коп., заборгованість по штрафам у сумі 636 (сто тридцять шість) грн. 62 коп., разом стягнути 784 (двісті вісімдесят чотири) грн. 95 коп..

У задоволенні позовних вимог Банку про стягнення заборгованості за пенею і комісією відмовити.

Здійснити остаточний перерозподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , мешкає за адресою - АДРЕСА_1 )на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (Код ) судовий збір у сумі - 288 (двісті вісімдесят вісім) грн. 15 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе