ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/644/20 Номер провадження 22-ц/814/1953/20Головуючий у 1-й інстанції Шевченко В.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз»

на ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 29 липня 2020 року у складі судді Шевченко В.М.

у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за послуги з газопостачання з ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

В липні 2020 року представник ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання.

Заява мотивована тим, що на обліку товариства як споживач газифікованого об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває абонент ОСОБА_1 з особовим рахунком абонента № НОМЕР_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням боржником зобов`язань за укладеним типовим договором газопостачання, станом на 22.07.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 14 275,21 грн. на показник газового лічильника 24556.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 14 275,21 грн. та 210,20 грн. понесеного судового збору.

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 29 липня 2020 року у задоволенні заяви ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» про видачу судового наказу відмовлено.

Роз`яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Роз`яснено заявнику право звернення до суду із заявою в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з даною ухвалою, представник ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до Гребінківського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що норма статті 163 ЦПК України не містить вимоги щодо обов`язкового зазначення у заяві про видачу судового наказу дати народження боржника, а тому відмова у видачі судового наказу з вказаних підстав є надмірним формалізмом і перешкоджає доступу до правосуддя.

Крім того, на думку заявника, висновок суду першої інстанції щодо відсутності документів, які підтверджують заявлені вимоги, є хибним з огляду на те, що договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника зі спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил постачання природного газу.

Споживач ОСОБА_1 заяву-приєднання до умов договору не надавала, водночас продовжувала споживання природного газу, що свідчить про надання згоди на приєднання до умов договору.

Окрім того, до заяви про видачу судового наказу були надані копії документів, які підтверджують належність боржнику газового лічильника.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (частина перша статті 160 ЦПК України).

Оскільки суд ухвалює таке судове рішення на підставі заяви та поданих заявником документів, важливе значення має дотримання заявником вимог статті 163 ЦПК України щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу та підставності й безспірності заявлених вимог.

Відповідно до статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу (пункти 1, 8 частини першої вказаної статті).

В силу положень статті 714 ЦК України, статтей 16, 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтей 1, 12 Закону України «Про ринок природного газу», п. 3 розділу І, п.п. 1, 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496, п. 4 глави І, п.п. 5, 6 глави 3 розділу І, глав 1, 3, 4 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500, інших норм законодавства, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється виключно на підставі договору, кожному споживачу як суб`єкту ринку природного газу присвоюється персональний код ідентифікації EIC-код (Energy Identification Code).

Обґрунтовуючи заяву про видачу судового наказу про стягнення зі споживача ОСОБА_1 заборгованості за природний газ, представник ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» посилався саме на вищенаведені правила щодо постачання побутовому споживачу природного газу виключно на підставі договору, зокрема, на підставі Типового договору, який укладається з урахуванням норм статей 633, 634, 641, 642 ЦК України щодо публічного договору та договору приєднання.

При цьому, стягувач виходив із факту укладення між сторонами договору постачання природного газу, як підстави виникнення грошового зобов`язання боржника, та водночас посилався на фактичне споживання боржником газу та правовідносини, що виникли внаслідок такого фактичного споживання.

За змістом норм статей 202, 203, 205, 207, 530, 626-628, 630, 631, 638-640 ЦК України, договір, оскільки пов`язується з моментом виникнення відповідного зобов`язання та строком його виконання, повинен містити дату його укладення та інші істотні умови, визначені сторонами такого договору або передбачені законом, з додержанням встановленої законом форми правочину.

Проте, ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз», посилаючись на виникнення за вищевказаними правилами договірних правовідносин, не додало до заяви про видачу судового наказу копії договору постачання природного газу та заяви-приєднання до умов договору з підписом ОСОБА_1 або належних та допустимих доказів фактичного споживання природного газу боржником ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про видачу судового наказу заявником додано лише витяг з особової картки абонента ОСОБА_1 про фінансовий стан рахунка № 3003905 з листопада 2018 року по липень 2020 року, де зазначено підставою надання послуг договір № 3905 від 15.06.2006 р. та угоду на погашення боргу з 30.03.2018 р., фототаблицю із зображенням показників лічильника газу, з якої не вбачається місце його встановлення та взяття на абонентський облік, а також копію витягу з відомостей про вручення абонентам наміру припинити газопостачання та розірвати договір постачання природного газу з даними лічильника та газовими приладдям які перебувають за адресою абонента (а.с. 5-7).

З наданих суду документів не убачається факт проживання ОСОБА_1 за вказаною заявником адресою та споживання нею послуг з постачання природного газу, факт надання таких послуг заявником - ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз», а отже, висновки суду першої інстанції про невідповідність заяви вимогам статті 163 ЦПК України та відсутність доказів виникнення права грошової вимоги ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» до боржника ОСОБА_1 , є правомірними.

За таких обставин відмова суду першої інстанції у видачі судового наказу за заявою ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» до боржника ОСОБА_1 ґрунтується на наведених нормах права.

Доводи апеляційної скарги представника заявника висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Оскільки ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» - залишити без задоволення.

Ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 29 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна