Номер провадження: 22-ц/813/5211/20
Номер справи місцевого суду: 502/1872/19
Головуючий у першій інстанції Манжос Н.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Цюри Т.В., Гірняк Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 09 січня 2020 року про повернення позову позивачу, постановлену під головуванням судді Манжос Н.В., -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області про визнання протиправною бездіяльність органу приватизації Кілійської міської ради Одеської області.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 09 січня 2020 року позовна заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області про визнання противоправною бездіяльність органу приватизації житлового фонду, що перебуває у комунальній власності територіальної громади Кілійської міської ради Одеської області визнана неподаною та повернута позивачам.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначає, що суд постановляючи ухвалу обмежив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві доступу до суду та фактично створив перешкоди у реалізації конституційних та процесуальних прав позивачів на доступ до суду.

Відзиву до суду надано не було.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Визнавши неподаною та повертаючи позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачами, відповідно до ухвали суду від 29.11.2019 року, вимоги визначені ст. 175 ЦПК України не виконані у повному обсязі.

Проте з таким висновком суду, колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175 і 177 ЦПК України.

Якщо заява за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то судом застосовуються положення статті 185 ЦПК України, про що постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу позовна заява (скарга) вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві - частина 3 статті 185 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області про визнання протиправною бездіяльність органу приватизації Кілійської міської ради Одеської області.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 29 листопада 2019 року позовна заява залишена без руху, у зв`язку з недодержанням вимог ст. 175 ЦПК України, а саме: позовна заява в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не містить номер і серію паспорта для фізичних осіб позивачів, а також позовна заява в порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачі не надали відповідних письмових доказів, щодо відсутності реєстрації нерухомого майна, станом на день подання позовної заяви. Надано позивачам строк десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Копія ухвали суду від 29 листопада 2019 року про залишення позову без руху отримана ОСОБА_3 , ОСОБА_2 14 грудня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_1 , представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 19 грудня 2019 року на електрону адресу суду, а також 21 грудня 2019 року через засоби поштового відділення на виконання ухвали суду надав до суду заяву, в якій зазначив про те, що із поданої позовної заяви позивачами вказано відомості про РНОКПП (ідентифікаційний код) позивачів - фізичних осіб, що виключає необхідність вказівки відомостей про серію та номер паспорта, також у позовній заяві позивачами викладено обставини та посилання на докази, якими вони обґрунтували свої позовні вимоги та зміст спірних відносин, також до позовної заяви надали перелік документів та доказів, які зазначені у позовній заяві в додатках, крім того до заяви була додана і позовна заява в редакції 19 грудня 2019 року.

Проте, суд першої інстанції в ухвалі суду від 09.01.2020 року зазначивши що позивачем на виконання ухвали суду від 29.11.2019 року надано лише заяву, однак на виконання п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачами в обґрунтування позовної заяви не надано письмових доказів, щодо відсутності реєстрації нерухомого майна, станом на день подання позовної заяви, оскільки предметом позову є визнання противоправною бездіяльність та зобов`язання провести приватизацію нерухомого майна та прийняти рішення про передачу у спільну власність та оскільки у встановлений строк вимоги суду були виконані не в повному обсязі, визнав неподаною та повернув позовну заяву позивачам.

Колегія суддів, перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання про повернення заяви позивачам, зазначає наступне.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України.

Позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини - пункт 5 частини 3 статті 175 ЦПК України.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги слід вважати фактичні обставини, що наведені у заяві.

За змістом зазначеної норми саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Отже, на стадії пред`явлення позову, відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходить з правил глави 2 розділу III ЦПК України та із поданих матеріалів заявником (позивачем) перевіряє лише передумови права на пред`явлення позову конкретної особи та дотримання останньою порядку її подання і не вправі уточнювати чи пропонувати позивачу надати (зазначити) обґрунтування своїх вимог та докази, які на думку суду, повинні доводити вимоги позову. Оцінка ж вимог та доказів з урахуванням вимог статей 77, 78 та 79 ЦПК про їх належність, допустимість і достовірність проводиться судом при ухваленні рішення відповідно до статті 263 ЦПК України.

Звертаючись до суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виклали в позовній заяві обставини, якими обґрунтовують свої вимоги до відповідача виконавчого комітету Кілійської міської ради Одеської області про визнання протиправною бездіяльність органу приватизації Кілійської міської ради Одеської області, та додали до позовної заяви докази, які вважали за потрібне надати для розгляду спору.

Тобто, зміст позовної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з урахуванням усунутих недоліків, відповідає вимогам, визначеним у статті 175 ЦПК України, а відтак позивачі дотримались процесуального порядку його пред`явлення.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці «право на суд» передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики «справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Також суд апеляційної інстанції з приводу постановленої ухвали вважає за необхідне зазначити про те, що Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосування процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Крім цього, відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати її заявнику.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права та обмеження у праві доступу до суду позивачів є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про повернення позовної заяви, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Відповідно до приписів п.п.3,4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 09 січня 2020 року- скасувати, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 03 червня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Т.В. Цюра

______________________________________Л.А. Гірняк