Справа № 567/232/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Самолюк А.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Острозької міської ради Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 , Острозької міської ради Рівненської області про визнання права власності на 1/4 частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що у власності ОСОБА_4 перебувала 1/4 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 .

За життя, а саме 10 квітня 2006 року, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , склав заповіт посвідчений Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за №9 у якому залишив особисте розпорядження на випадок своєї смерті за яким свій жилий будинок разом з надвірними будовами, який значиться в погосподарській книзі виконкому Розвазької сільської ради під №212, і все майно, з чого б воно не складалось, заповів для неї.

На день смерті ОСОБА_4 вона була малолітньою, а відтак в силу положень ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті.

Після смерті ОСОБА_4 Острозькою районною державною нотаріальною конторою 12 жовтня 2006 було заведено спадкову справу №352/2006. Спадкоємцем за законом після його смерті є дружина ОСОБА_5 , якій 20 грудня 2006 року Острозькою районною державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку, майновий пай та грошові заощадження за реєстром №2820, 2821, спадкоємцем за заповітом складеним 10.04.2006 року посвідченим Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованим в реєстрі за №9, є вона, а відомості про інших спадкоємців у нотаріуса відсутні.

Оскільки для ОСОБА_4 належала 1/4 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , а відтак право на неї входить до складу спадщини, що відкрилася після його смерті та переходить до неї, як спадкоємця за заповітом, складеним 10.04.2006, посвідченим Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованим в реєстрі за №9.

Однак після її звернення до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. за видачею свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , у такій видачі їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї.

Посилається на те, що вона, як спадкоємець за заповітом, має право на зазначене майно, а реалізувати його не може, так як за життя спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на дане будинковолодіння та не виготовив свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв`язку з його смертю.

Враховуючи наведені обставини, просить визнати за нею як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право власності на 1/4 частку садибного житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 .

Суд, розглянувши справу відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження, встановив наступне.

Ухвалою Острозького районного суду від 26.02.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, відповідачам було надано строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

За клопотанням позивача та відповідно до ст.81, 84 ЦПК України ухвалою суду від 26.03.2020 було витребувано від приватного нотаріуса Острозького міського нотаріального округу Тишкун Ж.Я. матеріали спадкової справи №156/18 заведеної після смерті ОСОБА_5 та спадкової справи №352/2006, заведеної після смерті ОСОБА_4

25.03.2020 на адресу суду надійшла заява відповідача Острозької міської ради Рівненської області про розгляд справи у відсутність його представника, в якій міська рада зазначила, що не володіє будь-якими доказами чи спростуваннями на предмет позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 право подати відзив на позов не скористалася.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав та доводів викладених в позовній заяві, та просять суд визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку садибного житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться в

АДРЕСА_1. Пояснили , що дана частка будинковолодіння фактично належала ОСОБА_4 , що підтверджується виписками з погосподарських книг с.Розваж Острозького району Рівненської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Зазначають, що за життя, а саме 10.04.2006 року ОСОБА_4 склав заповіт посвідчений Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за №9, у якому залишив особисте розпорядження на випадок своєї смерті за яким свій жилий будинок разом з надвірними будовами, який значиться в погосподарській книзі виконкому Розвазької сільської ради під №212, і все майно, з чого б воно не складалось, заповів для ОСОБА_1 .

Вказують, що на день смерті ОСОБА_4 позивач була малолітньою, а відтак є такою, що прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті.

Зазначають, що спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_5 , якій 20 грудня 2006 року Острозькою районною державною нотаріальною конторою були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку, майновий пай та грошові заощадження за реєстром №№ 2820, 2821.

Спадкоємцем за заповітом складеним 10.04.2006 року посвідченим Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованим в реєстрі за №9, є позивач.

Посилаються на те, що оскільки для ОСОБА_4 належить 1/4 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , а відтак право на неї входить до складу спадщини, що відкрилася після його смерті та переходить до позивача, як спадкоємця за заповітом, складеним 10.04.2006 року.

Однак після звернення позивача до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. за видачею свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , у такій видачі їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї.

Враховуючи наведені обставини, оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на зазначене майно, а реалізувати його не може, так як за життя спадкодавець не зареєстрував за собою право власності на дане будинковолодіння та не виготовив свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв`язку з його смертю, просять визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право власності на ј частку садибного житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі.

Представник відповідача Острозької міської ради в судове засідання не з`явився, в поданій на адресу суду заяві просить здійснювати розгляд справи у відсутності представника міської ради.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкових справ, вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області №2 від 31.03.1994 «Про передачу земельних ділянок в приватну власність та постійне користування» з додатком до нього, для ОСОБА_4 було передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,53 га в межах населеного пункту с.Розваж.

Відповідно до погосподарської книги №6 с.Розваж Острозького району Рівненської області, особовий рахунок № НОМЕР_1 , житловий будинок та надвірні будівлі АДРЕСА_1 рахується - 3/4 частки за ОСОБА_3 , 1/4 частка за померлим ОСОБА_4 . Дані обставини підтверджуються випискою з погосподарської книги с.Розваж №979-1 виданою 19.11.2019 виконавчим комітетом Острозької міської ради Рівненської області.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема, ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року №533-ХІІ "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української PCP від 11 березня 1985 №105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP", Вказівками по веденню негосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 №45/5 та іншими нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на будинок колгоспного і робітничого двору.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачою свідоцтва про право на спадщину.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ст.2, 3 Закону України від 1 липня 2004 №1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об`єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності зазначеним Законом, не породжує в особи права власності, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об`єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 у справі №6-54цс12).

Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Водночас, інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належала 1/4 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 19.02.2007 по справі №2-80/07 за позовом ОСОБА_5 до Розвазької сільської ради та ОСОБА_6 , що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину будинковолодіння в спільному майні подружжя та права власності в порядку спадкування на обов`язкову долю, за ОСОБА_5 , визнано право власності в спільному майні подружжя, на 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 . за ОСОБА_5 , визнано право власності в порядку спадкування обов`язкової долі, на 1/4 частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду Острозьким районним судом Рівненської області вказаної вище цивільної справи були встановлені наступні обставини - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі з 23 листопада 1969 року. Будучи в шлюбі, подружжя побудувало жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Цей факт підтверджується технічною документацією та довідкою Розвазької сільської ради про реєстрацію господарства в погосподарській книзі, а тому це майно є їх спільною власністю та підлягає розподілу в рівних долях. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, не отримавши свідоцтва про право власності на спірний будинок, однак попередньо 14 квітня 2006 року оформив заповіт на все своє майно на ім`я неповнолітньої ОСОБА_1 , 2001 року народження, таким чином розпорядився і часткою позивачки.

Крім того, на момент смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_5 була непрацездатною, а тому відповідно до ст.1241 ч.1 ЦК України має право на обов`язкову частку в майні подружжя, яка дорівнює 1/2 частині від спадкового майна, а в цілому жилому будинкові відповідно буде складати 1/4 частину.

Рішенням Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області №48 від 12.01.2007 «Про упорядкування нумерації будівельних споруд в с.Розваж» з додатком №1 до нього, для житлового будинку з надвірними будівлями, що рахувався за ОСОБА_5 було упорядковано нумерацію та присвоєно адресу « АДРЕСА_3 ».

В подальшому, рішенням Розвазької сільської ради Острозького району Рівненської області №102 від 30.09.2016 «Про внесення змін та доповнень у рішення сесії сільської ради від 12 січня 2007 №48 «Про упорядкування нумерації будівельних споруд в с.Розваж» з додатком №2 до нього, було змінено нумерацію будинків та для житлового будинку з надвірними будівлями ОСОБА_5 було змінено нумерацію з « АДРЕСА_3» на « АДРЕСА_1 ».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 зареєстровано право власності на 3/4 частки за ОСОБА_3 на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 08 березня 2019 приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. та зареєстрованого в реєстрі за №229. Право власності на 1/4 частку даного житлового будинку з надвірними будівлями не зареєстровано.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 18.06.2006 року встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1216, ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя, а саме 10.04.2006 ОСОБА_4 склав заповіт посвідчений Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за №9, у якому залишив особисте розпорядження на випадок своєї смерті за яким свій жилий будинок разом з надвірними будовами, який значиться в погосподарській книзі виконкому Розвазької сільської ради під №212 і все майно, з чого б воно не складалось, заповів для ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1, 4, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На день смерті ОСОБА_4 позивач була малолітньою, а відтак в силу положень ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті.

Частиною 1 ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1-3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_4 Острозькою районною державною нотаріальною конторою 12 жовтня 2006 було заведено спадкову справу №352/2006.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_5 , якій 20 грудня 2006 року Острозькою районною державною нотаріальною конторою були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку, майновий пай та грошові заощадження за реєстром №№ 2820, 2821.

Спадкоємцем за заповітом складеним 10.04.2006 посвідченим Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованим в реєстрі за №9, є ОСОБА_1 .

Відомості про інших спадкоємців у нотаріуса відсутні.

Дані обставини також підтверджуютьсяматеріалами спадкової справи №352/2006, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

Вказані докази по справі повністю узгоджуються з позовною заявою позивача.

Оскільки для ОСОБА_4 належала 1/4 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , а відтак право на неї входить до складу спадщини, що відкрилася після його смерті та переходить до позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом, складеним 10.04.2006, посвідченим Розвазькою сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрованим в реєстрі за №9.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За життя спадкодавцем не було виготовлено необхідної технічної документації, не оформлено та не зареєстровано право власності на 1/4 частку садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , що порушує передбачені законом права позивача, як спадкоємця за заповітом після його смерті.

Водночас, в судовому засіданні встановлено, що після звернення ОСОБА_1 до нотаріальної контори, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на неї. Дані обставини підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1196/02?14 від 13.12.2019.

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 зазначеного Кодексу).

За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В той же час, право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно.

У відповідності до cт.392 ЦК України власник може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно cт.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже, враховуючи, що відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а, відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за ОСОБА_4 права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст.1216, 1233 ЦК України ОСОБА_1 має право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , то за нею як спадкоємцем за заповітом слід визнати право власності на 1/4 частку садибного житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст.25 п.4, 346 ч.1 п.11, 328, 1216, 1233, 1269 ЦК Україн, Закону України "Про власність", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" керуючись ст.10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), Острозької міської ради Рівненської області (місцезнаходження: м.Острог, вул.Героїв Майдану, 4 Рівненської області, ) про визнання права власності на нерухоме майно задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями, які знаходяться в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.05.2020.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.