Провадження №2/523/4298/20
У Х В А Л А

"01" жовтня 2020 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Середа І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подано до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», про визнання виконавчого напису від 21.01.2020 року №1656 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості у сумі 22159,66 грн., відповідно до Кредитного договору «500303405 від 07.09.2012р., укладеного з ПАТ Альфа Банк», виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М., таким, що не підлягає виконанню.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами позову, суддя прийшла до висновку, що позов слід направити до іншого суду за підсудністю виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування їхніх функцій, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Причому юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, тобто юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з конституційними положеннями, у Законі України «Про судоустрій і статус суддів» визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, систему судів загальної юрисдикції і загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів. Цим Законом, зокрема, закріплено положення щодо права на повноважний суд, відповідно до якого ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма з`явилась саме завдяки впливу ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття «суд, встановлений законом», входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Питання підсудності регулюються відповідними процесуальними кодексами. Зокрема, підсудність цивільних справ визначається відповідно до ст.ст. 26-32 ЦПК України. Встановивши загальні правила підсудності, законодавець, разом з тим, передбачив обставини, за яких участь судді у справі, віднесеної до компетенції, недопустима, зважаючи на неможливість забезпечити неупередженість суду. Отже, принцип законного судді є фундаментом правил підсудності, він являє собою суттєву гарантію правосуддя, забезпечення прав і свобод людини, відіграє роль судоустрійної засади, через його реалізацію досягається виконання завдань судочинства.

Зазначене розуміння принципу законного судді охоплюється також положеннями права на повноважний суд та включається до закріпленої у міжнародно-правових актах засади здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Таким чином, є всі підстави розглядати як принцип організації судової влади і судочинства в Україні - здійснення правосуддя судом, встановленим законом. Вимога розгляду справи судом, встановленим законом, передбачає здійснення правосуддя спеціально створеним згідно з законом юрисдикційним органом - судом, який уповноважений на підставі норм вирішувати питання у межах його компетенції.

Таким чином, комплексне поняття «належний суд» включає в себе дві складові: суд як орган судової системи та суд як суддя чи декілька суддів, що становлять його склад. Тобто, належний суд у розумінні належного судового органу може бути позначений поняттям «компетентний суд», що використовується у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, чи поняттям «повноважний суд», що застосовується Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Враховуючи те, що поняття «компетенція» є більш широким, доцільнішим є використання терміну «компетентний суд», під яким розуміється суд, наділений компетенцією розглянути ту чи іншу справу, яка підсудна даному суду, відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, компетентний суд є не окремим абстрактним поняттям, а набуває свого значення лише стосовно розгляду та вирішення певної справи чи категорії справ, підсудних цьому судові, саме тих справ, на які поширюється юрисдикція цього суду. Отже, компетентним судом є орган судової системи держави, наділений компетенцією здійснювати правосуддя (юрисдикцією) у справах, що відповідно до закону йому підсудні. Відповідно правом особи на компетентний суд є її нічим не обмежене та безумовне право звернутися до того суду судової системи держави, який наділений відповідною компетенцією щодо розгляду підсудної йому справи.

Системний аналіз наведеного свідчить про те, що розгляд справи судом з порушенням правил підсудності, свідчить про те, що справа розглянута некомпетентним (неповноважним) судом.

Розгляд і вирішення справи неповноважним судом є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.12 ст.28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до постанови про відкриття виконавче провадження ВП №62544417 від 15.07.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським О.В. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №1656 виданого 21.01.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості у сумі 22159,66 грн., відповідно до кредитного договору №500303405 від 07.09.2012 року, укладеного з ПАТ «Альфа Банк».

З копії паспорта громадянина України видно, що адреса проживання позивача (боржника за виконавчим провадженням) ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомостей щодо скасування вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять, отже вона є чинною.

Таким чином, враховуючи, що місце виконання виконавчого напису нотаріуса є визначеним, та відповідає місцезнаходженню приватного виконавця виконавчого округу - м. Київ, позовна заява про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, має розглядатися Дніпровським районним судом м. Києва за місцем виконання виконавчого напису .

Виходячи з наведеного вище, оскільки справа не підсудна Суворовському районному суду міста Одеси, з метою попередження розгляду справи неповажним судом, що є підставою для скасування рішення суду ухваленого за наслідком розгляду цієї справи, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 разом з доданими до неї документами підлягає передачі на розгляд до Дніпровського районного суду м.Києва, за підсудністю, за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса (за адресою боржника).

Керуючись ст.ст. 27,28,31, 260,261,353,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - надіслати на розгляд Дніпровського районного суду м.Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складання.

Ухвала складена та підписана 01.10.2020 року.

Суддя: