ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 657/2075/19 Головуючий в 1 інстанції Ковальчук О.В.
Номер провадження 22-ц/819/692/20 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Майданіка В.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 17 лютого 2020р.у складі судді Ковальчук О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнутих судовим рішенням аліментів,

В С Т А Н О В И В :

05.11.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшеннярозміру стягнутих судовим рішенням аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/4 частини доходу відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 25.03.2019р. ОСОБА_2 зобов`язаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини доходу платника щомісячно до повноліття дітей із визначенням обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_5 , у розмірі 1/6 частини доходу до закінчення навчання, або досягнення ним 23 років.

Оскільки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг повноліття, а тому зобов`язання сплачувати аліментів на його утримання на користь позивача припинилось, а тому вважає таку зміну у майновому стані відповідача достатньою підставою для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 1/6 до 1/4 частки доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 17 лютого 2020р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що розмір доходів відповідача з часу присудження аліментів та до часу розгляду справи не змінився. Сам по собі факт досягнення повноліття сином ОСОБА_6 не змінило майновий стан платника аліментів, а тому відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, що підлягає стягненню на неповнолітнього сина, ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки суд виходив із визначення розміру аліментів на підставі рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 25.03.2019р., де відсутня суттєва вимога законодавства щодо мінімального розміру стягнення для аліментів, що не можуть бути меншим 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що дає можливість платнику аліментів сплачувати їх у розмірі меншому ніж вказана мінімальна межа.

Вважає, що висновки суду суперечать положенням ст. 181 та ст. 182 СК України, оскільки судом не встановлений реальний дохід відповідача та не враховано, що відсутність у відповідача інших дітей чи утриманців, наявність стабільного доходу свідчать про фінансову можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

У відзиві ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечує, оскільки його повнолітній син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після досягнення повноліття звернувся із позовом про стягнення аліментів на період його навчання до досягнення ним 23 років. Отримана ним заробітна плата за основним місцем роботи є єдиним джерелом доходу і залишається незмінною, тоді як обов`язки по сплаті аліментів, у тому числі і заборгованість ним виконуються. Вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду, в межах визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Крім того, у п. 23 вказаної постанови зазначається, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. А також у випадку погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При цьому, з аналізу статті 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.

Згідно ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла , зокрема , у зв`язку із іншою обставиною, що має істотне значення.

Таким чином, виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх майнового стану, здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення.

У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

У позовній заяві ОСОБА_1 необхідність збільшення частки від доходу відповідача із 1/6 до 1/4 пов`язує із тим, що обов`язок відповідача сплачувати аліменти на її користь за рішенням суду від 25.09.2019р. на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з часу досягнення ним повноліття припинений, а тому вказані зміни свідчать про наявність фінансової можливості в подальшому сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2008 р.н., у розмірі 1/4 частини доходу до повноліття останнього.

Судом встановлено, щорішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 25.03.2019р. із ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини доходу платника щомісячно до повноліття дітей із визначенням обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , 1998р.н., у розмірі 1/6 частини доходу до закінчення навчання, або досягнення ним 23 років.

З часу досягнення повноліття ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 обов`язок платника сплачували аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина за рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 25.03.2019р. припинений.

У ході розгляду справи сторони визнали той факт, що ОСОБА_9 звернувся із окремим позовом до ОСОБА_2 із вимогою про стягнення на своє утримання аліментів на період навчання. Вказані вимоги є предметом розгляду у іншій цивільній справі, рішення щодо яких судом не прийняте.

З наявних в матеріалах справи письмових доказів убачається, що ОСОБА_2 має постійну роботу та усталений дохід у розмірі заробітної плати за основним місцем роботи, із якого стягуються аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі.

Позивач на обґрунтування своїх доводів про збільшення розміру аліментів посилається на власні припущення щодо наявності у відповідача додаткових доходів, проте доказів їх отримання останнім не надала.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що окрім суми аліментів у встановленому розмірі із заробітку ОСОБА_2 стягується по 5% від заробітної плати на погашення заборгованості, яка утворилась із часу стягнення аліментів за рішенням суду від 4.09.2018р. до ухвалення рішення суду від 03.2019р. про зменшення їх розміру.

Законодавством визначена мінімальна межа такого стягнення на одну дитину. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання.

Як убачається із матеріалів справи і не спростовано сторонами в ході її розгляду, припинення обов`язку ОСОБА_2 сплачувати аліменти на ОСОБА_8 після досягнення ним повноліття, не вплинуло на зміни у майновому стані платника та збільшення його доходів.

Крім того, за наявності непогашеної заборгованості по аліментах на утримання всіх дітей, у тому числі і двох повнолітніх, суд дійшов вірного висновку про відсутність доказів щодо зміни у майновому стані платника та його матеріальної спроможності сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у більшому розмірі.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для збільшення розміру встановленої судовим рішенням 1/6 частки до 1/4 частки заробітку чи доходу платника аліментів .

Враховуючи, що судом встановлені обставини, які мають істотне значення для вирішення справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для задоволення скарги та скасування рішення суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374,375 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 17 лютого 2020р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 21.05.2020 року.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В. Кутурланова

________________ В.В.Майданік