Справа № 180/1136/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 р.

Суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області Тананайська Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Марганці цивільну справу № 180/1136/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розпочинаючи з 02.09.2019 року донька навчається на контрактній основі на денному відділенні факультету міжнародного туризму Національного університету «Запорізька політехніка». Донька проживає з нею. Нею понесені витрати на оплату навчання доньки в загальній сумі 13100 гривень.

Тому вона на підставі ст. 185 Сімейного кодексу України просить суд стягнути з Відповідача додаткові витрати, понесені нею на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається, у розмірі Ѕ частини від суми - 13100 гривень сплачених нею витрат на навчання доньки.

Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Враховуючи відсутність заяви відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідач ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 190 /а.с.6/.

Донька - ОСОБА_3 з 02.09.2019 року розпочала навчання на контрактній основі на денному відділенні факультету міжнародного туризму Національного університету «Запорізька політехніка», що підтверджується довідкою за № 5818 від 09.06.2020 /а.с.10/.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої головою «ЖБК ДУ №1, Витягу з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, донька - ОСОБА_3 значиться зареєстрованою та проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 11, 14/.

З наданих позивачем копій квитанцій, вбачається, що нею в липні 2019 року та січні 2020 року була здійснена оплата двох семестрів навчання доньки в вищезазначеному учбовому закладі, в загальній сумі 13100 гривень /а.с.11/.

Позивач зазначає, що відповідач не приймав участі у додаткових витратах на час, коли донька ще не досягла повноліття, яка продовжує навчання у вищому учбовому закладі, а саме не сплатив частину вартості навчання, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача половину понесених нею витрат по оплаті навчання доньки.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст.185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд приходить до висновку про те, що платежі за перший та другий семестр навчання доньки на контрактній основі на денному відділенні факультету міжнародного туризму Національного університету «Запорізька політехніка» не підтверджують те, що це є саме витрати, пов`язані з особливими обставинами, а саме із здібностями дитини та її талантами, оскільки ці витрати позивача не входять до визначення особливих обставин в розумінні ст. 185 СК України, тому не підлягають стягненні.

При цьому позивач не підтвердила факт, що рішення про платне навчання доньки на денному відділенні факультету міжнародного туризму Національного університету «Запорізька політехніка» було прийняте за участю батька, відповідача в даному спорі, і що здобуття дитиною освіти у такий спосіб, викликане особливими обставинами та є вкрай необхідним у її віці, враховуючи, що згідно із статтею 44 Закону України «Про вищу освіту» громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

Тому судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити повністю.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Третя особа - ОСОБА_3 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 25 вересня 2020 року.

Суддя: Ю. А. Тананайська