печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

учасники справи

позивач: Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»

відповідач: Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

відповідач 2: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд Державного майна України

розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд Державного майна України про визнання контракту №30 від 19.09.2017 року недійсним в частині,-

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фонд Державного майна України про визнання контракту №30 від 19.09.2017 року недійсним в частині.

Разом з тим, вказана позовна заява не може бути прийнята до її розгляду у порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз`яснено, що при вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 ГК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно з ч. 4 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Пунктом 15 ч. 1 ст. 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом вказаного позову є визнання контракту №30 від 19.09.2017 року, укладеного між заступником голови правління Публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» з однієї сторони та Міністерством економічного розвитку і торгівлі України з іншої, недійсним в частині, що по своїй правовій природі виникає з корпоративних правовідносин, які виникли між товариством та особою, якій довірено повноваження з управління ним.

раховуючи те, що спір виник з корпоративних відносин, дана справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

При цьому, згідно із правовою позицією Верховного суду, викладеної у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 760/9300/17-ц підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) як вищого органу управління товариством або, як зазначено у частині п`ятій статті 58 Закону України "Про акціонерні товариства", укладення з членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою. Зміст положень частини третьої статті 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав. Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Також колегія суддів вважає, що хоча рішення уповноваженого органу товариства про припинення повноважень члена виконавчого органу може мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальним за таких обставин є відносини корпоративні (близькі за змістом висновки щодо юрисдикції суду викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 562/304/17, від 10 квітня 2019 року в справі № 510/456/17, від 10 вересня 2019 року в справі № 921/36/18, від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 186, 353 ЦПК України,--

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Суддя О.В. Батрин