Справа № 286/1304/20
У Х В А Л А

18 травня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

розглянувши подання заступника начальника Овруцького районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Прачука А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа , -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2020 року до суду надійшло подання, в якому заступник начальника Овруцького районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі - Овруцький РВ ДВС ЦЗМУ МЮ) просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань покладених на нього ухвалою Господарського суду Житомирської області № 906/1125/16 від 12.01.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Овруцької міської ради Житомирської області боргу в сумі 121800,00 грн.

Подання обґрунтовано тим, що в провадженні Овруцького РВ ДВС ЦЗМУ МЮ перебуває виконавче провадження 54979628 з примусового виконання ухвали Господарського суду Житомирської області № 906/1125/16 від 12.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Овруцької міської ради Житомирської області боргу в сумі 121800,00 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено боржнику, неодноразово надсилались виклики щодо явки до виконавця, однак боржник на виклики не з`явився, про причини неявки виконавця не повідомив. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Рішення суду до цього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення.

Відповідно до ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Представником Овруцького РВ ДВС ЦЗМУ МЮ подано заяву про підтримання подання та його розгляд без участі представника в зв`язку із запровадженням карантину.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступних висновків.

В провадженні Овруцького РВ ДВС ЦЗМУ МЮ перебуває виконавче провадження 54979628 з примусового виконання ухвали Господарського суду Житомирської області у справі № 906/1125/16 від 12.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Овруцької міської ради Житомирської області боргу в сумі 121800,00 грн. Державним виконавцем 25.10.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Станом на день розгляду подання ухвалу суду не виконано.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України виїзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених Законом, та в`їхати в Україну.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначено статтею 6 Закону. Зокрема за змістом п.5 ч.1 ст.6 цього Закону громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом до виконання зобов`язань.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З наведеного випливає, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою, факту ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням, оскільки заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Однак матеріали подання не містять достатніх даних, які б свідчили про те, що вказаний боржник на час вирішення подання умисно та злісно ухиляється від виконання процесуальних рішень державного виконавця. Сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов`язань не є тотожним поняттям з тим, що він ухиляється від них, як це передбачено ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань. Факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні, до якого мають бути долучені відповідні письмові докази на підтвердження цих обставин, про те, що державним виконавцем вживалися усі передбачені законом заходи по виконанню рішення, але боржник перешкоджає чи ухиляється від виконання рішення.

Проте, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання боргових зобов`язань, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов`язання.

Суд також звертає увагу на те, що матеріали справи не містять відомостей, про отримання боржником особисто викликів державного виконавця з вимогою з`явитися до РВ ДВС для вирішення питання щодо сплати боргу.

Таким чином, судом не встановлено фактів та не надано беззаперечних доказів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню, отже законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за свідоме ухилення від їх виконання.

При цьому слід розрізняти поняття «ухилення» та «неможливість» виконати певні грошові зобов`язання у зв`язку з об`єктивними причинами, в тому числі через відсутність у боржника доходу та майна.

Згідно з ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Слід також зауважити, що звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути крайнім заходом, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

З урахуванням вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання виконавчого документа, за відсутністю доказів, які б свідчили, що боржник ухиляється від виконання рішення, суд приходить до висновку, що подання заступника начальника Овруцького РВ ДВС ЦЗМУ МЮ про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.441, п.3 розділу XII Прикінцевих Положень, п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України», суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання заступника начальника Овруцького районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Прачука А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області, у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, який продовжується на строк до закінчення карантину.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. І. Вачко