Справа № 524/518/20
Провадження № 2/524/1251/20
14.05.2020 року Автозаводський районний суд м Кременчука в складі:
головуючого судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Бондаренко Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -
У січні 2020 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 24.09.1998 року на Кременчуцькій товарній біржі між нею та відповідачем укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 . Враховуючи, що на час укладення договору вона була неповнолітньою, від її імені договір купівлі-продажу підписаний матір`ю - ОСОБА_3 . Вказаний договір зареєстрований КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації».
З метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру вона звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, але рішенням № 50118499 від 10.12.2019 року відмовлено у державній реєстрації права власності у зв`язку з тим, що вказаний договір купівлі - продажу не був нотаріально посвідчений.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений та зареєстрований 24 вересня 1998 року на Кременчуцькій товарній біржі, реєстраційний № 394-Н.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, про що надала письмову заяву.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про день, час, місце слухання справи повідомлялась належним чином. Відзив на позовну заяву не подавала.
Третя особа ОСОБА_3 надала письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.
Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 24.09.1998 року укладеного на Кременчуцькій товарній біржі, реєстраційний № 394-Н, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що на час укладення договору ОСОБА_1 була неповнолітньою, від її імені договір купівлі-продажу підписаний матір`ю - ОСОБА_3 .
Вказаний договір зареєстрований КП «Кременчуцьке міське бюро технічної інвентаризації».
З метою проведення державної реєстрації права власності на квартиру ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, але рішенням № 50118499 від 10.12.2019 року відмовлено у державній реєстрації права власності у зв`язку з тим, що вказаний договір купівлі - продажу не був нотаріально посвідчений.
Відповідно до положень ст. 224 ЦК УPCP 1963 року, що була чинна на момент спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
В ст. 227 ЦК УPCP зазначено, що договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, як зазначено в статті 47 цього Кодексу.
В той же час положеннями ч.2 ст.47 ЦК УРСР передбачено, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Таким чином, договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв`язку з чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.
Право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено статтею 15 Закону України „Про товарну біржу № 1956-ХП від 10.12.1991 року.
Однак, реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріальне посвідчення. Проте, нотаріально посвідчити ці угоди сторони не можуть, оскільки біржовий договір вже зареєстрований в органах бюро технічної інвентаризації.
При вирішенні справи суд враховує, не лише одну біржову угоду, яка не є безумовною підставою для ухвалення рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Наданий суду біржовий договір є одним з письмових доказів того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, однак визнання договору дійсним на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР є можливим за наявності сукупності і інших вимог, зазначених у цій правовій нормі.
Суд встановив, що на момент укладання біржового договору така угода була законною, відчужувач мала право на розпорядження майном, порушень прав інших осіб при цьому не відбулося.
Під час укладення договору купівлі продажу нерухомості волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Угода була направлена на реальне настання правових наслідків.
Сторони, які були членами біржі, досягли згоди з істотних умов угоди. Зі змісту біржового договору вбачається відсутність потреби у його нотаріальному посвідченні.
Крім того, дані щодо місця знаходження товарної біржі, її код ЄДРПУО, номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, станом на сьогоднішній день, відсутні.
Незважаючи на відсутність нотаріального посвідчення, держава, здійснивши реєстрацію договору купівлі-продажу нерухомості, тим самим визнала право на придбану квартиру за покупцем.
У позивача наявний правовстановлюючий документ, технічний паспорт на спірне майно, вона зареєстрована у спірній квартирі.
Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не наполягав на стягненні з відповідача коштів у повернення сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 47, 225-227 ЦК УРСР, ст.ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 142, 258, 264, 265, 273, 281, 282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований на Кременчуцькій товарній біржі 24.09.1998 року за № 394-Н.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.С. Предоляк