Номер провадження: 22-ц/813/4865/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/18425/17

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Одеська державна академія будівництва і архітектури,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської державної академії будівництва і архітектури, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за заявою представника Одеської державної академії будівництва і архітектури про відстрочку виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 року у справі №522/18425/17, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси, постановлену у складі судді Шенцевої О.П. 18 грудня 2019 року, про відстрочку виконання постанови апеляцйного суду,

встановив:

У жовтні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним неодноразово уточненим у грудні 2017 р. та січні 2018 р. позовом, в якому остаточно просив: 1) визнати незаконним та скасувати наказ №530/ВК від 31.08.2017 р. про його звільнення з роботи; 2) поновити його на роботі на посаді директора, декана Інституту інженерно-екологічних систем; 3) стягнути з Одеської державної академії будівництва та архітектури середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 31.08.2017 р. по день ухвалення рішення про поновлення на роботі; 4) стягнути з Одеської державної академії будівництва та архітектури моральну шкоду у сумі - 10 000 грн.; 5) витрати на правову допомогу.

ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що працював у відповідача з 01.02.1974 р. та на посаді директора, декана Інституту інженерно-екологічних систем з 2004 р.. Проте наказом №530/ВК від 31.08.2017 р. він був безпідставно звільнений з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Незаконність його звільнення полягає в недодержанні відповідачем вимог діючого законодавства, а саме: - в порушення ч. 2 ст. 40 КЗпП України відповідач не перевів його на іншу роботу, хоча він був не проти зайняти іншу посаду в Одеській державній академії будівництва та архітектури; - його звільнення попередньо не погоджено з профспілковим комітетом працівників Одеської державної академії будівництва та архітектури; - він не був персонально повідомлений про наступне вивільнення; - при його звільненні відповідач не врахував наявність у нього переважного права на залишення на роботі.

За вказаних обставин ОСОБА_1 вважає його звільнення за ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Інституту інженерно-екологічних систем незаконним, тому він підлягає поновленню на роботі.

За правилами ст. 235 КЗпП Україні йому має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу, який розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995р.. Відповідно до ст. 2371 КЗпП України йому має бути відшкодована моральна шкода у вигляді моральних страждань, яку ОСОБА_1 оцінює у розмірі - 10 000 грн. (Т. 1, а. с. 1 - 4, 132 - 136, 147 - 151).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2018 р. у задоволенні вищезазначеного позову ОСОБА_1 повністю відмовлено (Т. 1, а. с. 186 - 189).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р., залишеною без змін постановою Верховного Суду від 02.10.2019 р., рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.03.2018 р. скасовано. Ухвалено нове судове рішення.

Вищенаведений позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Одеської державної Академії будівництва та архітектури № 530/ВК від 31 серпня 2017 р. про звільнення ОСОБА_1 ..

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора, декана інституту інженерно-екологічних систем Одеської державної Академії будівництва та архітектури.

Стягнуто з Одеської державної Академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 : середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням з роботи за період з 31 серпня 2017 р. по 29 листопада 2018 р. включно, у розмірі - 92 183,52 грн., яка визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, і які підлягають відрахуванню при її виплаті; відшкодування моральної шкоди у розмірі - 2 000,00 грн..

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Одеської державної Академії будівництва та архітектури в дохід держави судовий збір у сумі - 2 342,76 грн..

Стягнуто з Одеської державної Академії будівництва та архітектури на користь ОСОБА_1 витрати на надання правової допомоги в сумі - 4 250,00 грн. (Т. 2, а. с. 108 - 114, Т. 2, а. с. 253 - 256 зворотна сторона).

В подальшому у листопаді 2019 року до суду першої інстанції із заявою про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р. звернувся представник Одеської державної академії будівництва і архітектури, в якій просить суд відстрочити виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р. щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді директора, декана інституту інженерно-екологічних систем Одеської державної академії будівництва та архітектури.

Заява про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р. обґрунтована тим, що постановою апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р. скасоване рішення Приморського районного суду міста Одеси від 22.03.2018 р. та ухвалене нове, за яким задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської державної академії будівництва та архітектури про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку в сумі - 92 183,52 грн. за час вимушеного прогулу, моральної шкоди в сумі - 2 000,00 грн. та витрат на надання правової допомоги в сумі - 4 250,00 грн..

На виконання вказаної постанови Приморським районним судом міста Одеси 31.01.2019 р. був виданий виконавчій лист.

31.01.2019 року Головним державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Калашніковим Р.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 58339385 від 11.02.2019 р. щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді директора, декана інституту інженерно-екологічних систем Одеської державної академії будівництва та архітектури.

Заявник вказує, що з метою виконання вказаного рішення суду потрібно створити структурний підрозділ - інститут інженерно-екологічних систем Одеської державної академії будівництва та архітектури, так як на сьогоднішній день він ліквідований (Т. 3, а. с. 2 - 3).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.12.2019 р. вищенаведену заяву задоволено.

Відстрочено виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р. щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді директора, декана інституту інженерно-екологічних систем Одеської державної академії будівництва та архітектури до 31.04.2020 р..

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що без створення структурного підрозділу та введення посади, на яку потрібно поновити ОСОБА_1 , виконання рішення суду неможливе. Тому суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви представника Одеської державної академії будівництва і архітектури про відстрочку виконання рішення (Т. 3, а. с. 31 - 32).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні вимог заяви про відстрочку виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р. відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на безпідставність вимог заяви про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р.. Зазначає про незаконність відстрочення вищенаведеного судового рішення апеляційного суду з огляду на обов`язковість судових рішень, тим більше судових рішень про поновлення на роботі.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник Одеської державної академії будівництва і архітектури - Криворучко В.О. у судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги. Просила апеляційну скаргу відхилити. Ухвалу суду першої інстанції просила залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили, заяв, клопотань, відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо відстрочення виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р., освідомленість учасників справи про її розгляд, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості задоволення вищенаведених вимог заяви про відстрочку виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р.,з огляду на наступне.

За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Вказана вище правова позиція є відображенням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 р. у справі № 796/43/2018.

За змістом статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень статті 77 ЦПК України.

За приписами частини 1 статті 77 ЦПК України, частини 1 статті 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з вищевказаного, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин, на які посилається заявник як на підставу вимог заяви про відстрочку виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р..

Отже, недоведеними є вимоги заяви про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р..

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Конституція України є основним законом України. Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Конституцією, як основним законом України закріплено право кожного на працю, а саме у ст. 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Крім того, п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, постанова апеляційного суду про поновлення ОСОБА_1 підлягає негайному виконанню.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про недопустимість безпідставного відстрочення виконання рішення суду і як наслідок про необхідність скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог заяви про відстрочку виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність задоволення вимог вищенаведеної заяви представника Одеської державної академії будівництва і архітектури про відстрочку виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29.11.2018 р..

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо відстрочки виконання постанови апеляційного суду, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вищенаведеної заяви представника Одеської державної академії будівництва і архітектури - Криворучко В.О. про відстрочку виконання постанови апеляційного суду, за вищевказаного обґрунтування.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 435 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 18 грудня 2019 року про відстрочку виконання постанови апеляційного суду- скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви представника Одеської державної академії будівництва і архітектури про відстрочку виконання постанови апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 березня 2020 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк

О. М. Таварткіладзе