Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1323/20 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 18 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Микитюк О.Ю., Коломієць О.С.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 285/1323/20 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 липня 2020 року, постановлену під головуванням судді Сташківа Т.Б. у м. Новоград-Волинському,

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просила накласти заборону на відчуження 1/2 частини будинку по АДРЕСА_1 до набрання законної сили рішенням суду у справі за її позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , треті особи: приватні нотаріуси Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйко Володимир Павлович, ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору довічного утримання та договору купівлі-продажу.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 липня 2020 року заяву задоволено. Накладено заборону на відчуження 1/2 частини будинку по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований АДРЕСА_2 ), ІПН: НОМЕР_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати.

Доводи апеляційної скарги у своїй сукупності зводяться до того, що позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та задоволений бути не може, а тому підстави для застосування заходів забезпечення відсутні.

До суду апеляційної інстанції сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним, шо не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній цивільній справі та негативно вплинути на реалізацію законних прав та інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, мотивуючи таким.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Судом встановлено, що предметом спору є визнання недійсним договору довічного утримання та договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 .

Оскільки спір судом не вирішено, потреба у забезпеченні позову не відпала, а відтак відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, якою було забезпечено позов.

При цьому апеляційним судом враховано і те, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки спірне майно перебуває у власності відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду з аналогічними позовами, які в подальшому були залишені без розгляду, не мають значення при вирішенні питання про забезпечення позову у цій справі.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням норм процесуального законодавства, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді