УХВАЛА

про передачу справи на розгляд до іншого суду

"05" жовтня 2020 р. м.Житомир справа № 296/7955/20

провадження № 2/296/2559/20

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Петровська М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20.03.2008 у Житомирському міському відділі державної реєстраії актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №349.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на дотримання вимог статей 26-30 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку, що вона не підсудна Корольовському районному суду м. Житомира та про необхідність передачі справи на розгляд до іншого суду з наступних підстав.

Судом на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України було здійснено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача.

Як встановлено зі змісту відповіді на запит, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає, знятий з реєстрації 26.07.2018 та виписаний у Ісламську Республіку Пакистан.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічну правову позицію Європейський суд з прав людини також висловив у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом

Суд звертає увагу, що оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає та не зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відтак, позов не підсудний Корольовському районному суду м.Житомира.

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як встановлено зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані відомості підтверджуються відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання, наявній у копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи положення ч.2 ст.28 ЦПК України, відсутність реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , справа підсудна Ємільчинському районному суду Житомирської області.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Положеннями статті 32 ЦПК України закріплено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи вищевикладене, цивільну справу №296/7955/20 слід передати на розгляд до Ємільчинського районного суду Житомирської області.

Керуючись статтями 27, 30, 32, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Передати за підсудністю цивільну справу №296/7955/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу на розгляд до Ємільчинського районного суду Житомирської області (вул Незалежності, 2, смт. Ємільчине, Житомирська область, 11200).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено: 05 жовтня 2020 року.

Суддя М. В. Петровська