Справа № 456/59/20
Провадження № 2/456/562/2020
УХВАЛА

СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

21 травня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

провів у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ у натурі квартири,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Стрийського міськрайоного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ у натурі квартири.

Позивачка ОСОБА_1 просить поділити в натурі квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,6 кв.м, визнавши за нею право приватної власності на відокремлену частину квартири у житловому будинку, що відповідає розміру 1/2 частки кожної із сторін у спільному майні, та припинити право спільної часткової власності.

20 травня 2020 представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Сковородько І.Ф. подала зустрічний позов та просить припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 з виплатою їй вартості цієї частки, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

В підготовче судове засідання на день розгляду справи не з`явилися особи, які беруть участь у справі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріли зустрічного позову, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Цивільного процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 ЦПК України до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно зі статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що стаття 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3).

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку в спільному майні за вимогою інших співвласників. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15 і така судова практика є незмінною.

З наведеного вбачається, що підставою для розгляду позовної заяви про припинення права на частку в спільному майні є внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В матеріалах зустрічної позовної заяви докази внесення позивачкою (відповідачкою за первісним позовом) вартості частки, право на яку вона просить припинити, на депозитний рахунок суду відсутні, не відображена така інформація і в самій зустрічній позовній заяві.

При цьому суд зазначає, що реквізити для сплати коштів на депозитний рахунок є наступними: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742; банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача: 820172, рахунок отримувача - НОМЕР_1 .

Окрім цього, у справі № 756/10260/16-ц від 12.09.2019 Верховний Суд вказав, що серед іншого, суду першої інстанції при вирішенні позову про припинення права на частку слід з`ясовувати також, чи є вказане помешкання єдиним житлом відповідача, чи має він/вона інше житло, чи погодився відповідач на отримання компенсації за частку, право власності на яку бажає припинити позивач та визнати за собою право власності на таку; окрім цього позивач повинен подати належні докази на підтвердження неможливості спільного використання співвласниками житлового будинку.

Всупереч наведеному позивачка (відповідачка за первісним позовом) не надала суду належні докази на підтвердження неможливості спільного використання співвласниками спірної квартири.

У справі № 336/4407/15 від 17.07.2019 Верховний Суд вказав, що аналіз конструкції норм статей 364 та 365 ЦК України свідчить, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач-співвласник майна домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників-відповідачів у справі. Випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються статтею 364 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.

Результати аналізу зазначеної правової норми дають підстави для висновку, що у випадку надання співвласником згоди на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, ризик невиплати такої грошової компенсації несе саме співвласник, який заявив вимогу про припинення його права на частку в майні.

Проте в матеріалах позовної заяви відсутні відомості про те, чи погодилася відповідачка (позивачка за первісним позовом) на отримання компенсації за частку, право власності на яку бажає припинити позивачка (відповідачка за первісним позовом) та визнати за собою право власності на таку. Відсутність такої інформації може в майбутньому перешкодити суду в ухваленні законного та обгрунтованого рішення.

Вказані обставини є перешкодою для прийняття зустрічного позову.

Вважаю, що за таких обставин зустрічну позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачці (відповідачці за первісним позовом) термін для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку в спільному майні залишити без руху і надати позивачці термін для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання вимог даної ухвали зустрічна позовна заява буде повернута позивачці (відповідачці за первісним позовом).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Гула