Справа №442/4718/20
Провадження №2/442/1191/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Гарасимків Л.І.

з участю секретаря - Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на квартиру ( будинок) від 31.08.1994 р.

06 серпня 2017 року його квартира була залита (затоплена) відповідачем, що підтверджується Актом обстеження житлового будинку ( квартири) на предмет залиття від 08.08.2017 року, що затверджений Директором КП " ЖЕО" Майданюком О.Є . Згідно інформаційного листа директора КП " ЖЕО" Дрогобицької міської Ради від 14.08.2017 року за №337 затоплення відбулось стелі, коридору, стелі кладовки, стіни , стелі ванної та стелі і стіни кухні. Причиною заливу є аварійна ситуація, яка пов"язана з виходом з ладу внутріквартирного водопроводу квартири № 41 , що є порушенням п.7 Правил користування житлових приміщень, де мешканці квартири зобов"язані за власні кошти проводити ремонт своєї квартири. Розрахунок вартості об"єкта будівництва по капітальному ремонту приміщень квартири АДРЕСА_1 пошкоджених внаслідок заливу становить 72 548 гривень. Вимоги про відшкодування завданої їм залиттям шкоди, відповідач ігнорує, добровільно шкоду не відшкодовує. У зв`язку з тим, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати завдану залиттям квартири шкоду, він змушений вирішувати це у судовому порядку.

Крім того в результаті неправомірних дій відповідача, його ігнорування вимог позивача, тривалість порушення його прав, глибина душевних та моральних страждань пов`язаних з пошкодженням майна та які частково не покидають його і сьогодні, тобто відповідачем йому завдана і моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10000 гривень.

Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні було надіслано відповідачу, однак повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання, відтак суд вважає розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до статті 247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вимогами частини 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Аналізуючи дії відповідача, суд прийшов до переконання, що останній зловживає своїми процесуальними правами.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 15 та пунктів 8 і 9 частини 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Вимогами статтетй 13 та 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на квартиру ( будинок) від 31.08.1994 р.

Квартира в якій проживає відповідач ОСОБА_2 розташована над квартирою АДРЕСА_1 .

06 серпня 2017 року квартира позивача ОСОБА_1 була залита (затоплена) відповідачем, що підтверджується Актом обстеження житлового будинку ( квартири) на предмет залиття від 08.08.2017 року, що затверджений Директором КП " ЖЕО" Майданюком О.Є .

Згідно інформаційного листа директора КП " ЖЕО" Дрогобицької міської Ради від 14.08.2017 року за №337 затоплення відбулось стелі, коридору, стелі кладовки, стіни , стелі ванної та стелі і стіни кухні. Причиною заливу є аварійна ситуація, яка пов"язана з виходом з ладу внутріквартирного водопроводу квартири № 41 , що є порушенням п.7 Правил користування житлових приміщень, де мешканці квартири зобов"язані за власні кошти проводити ремонт своєї квартири.

Згідно Дефектного Акту із переліком найменувань робіт, що підлягають виконанню та складеного зведеного кошторисного розрахунку вартості об"єкта будівництва по капітальному ремонту приміщень квартири АДРЕСА_1 пошкоджених внаслідок залиття, складеного інженером проектувальником ОСОБА_4 , вбачається, що вартість затрат на будівельні роботи складає 72 548 тисяч гривень.

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Як вбачається із справи, надані позивачем докази містять відповідну інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо вини та розміру завданої шкоди, а відтак є належними доказами в розумінні статтей 76, 77 ЦПК України. Відповідачем ОСОБА_2 надані позивачем докази, у тому числі щодо вини, розміру шкоди, не спростовані.

Таким чином, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 72548 грн. - завданої залиттям квартири слід задоволити .

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) міститься роз`яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача (відповідача), причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивачі зазнали у зв`язку із затопленням їх квартири.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер дій (бездіяльності) відповідача. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

А тому, враховуючи вимоги п.п.3,5,9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, з відповідача слід стягнути в користь позивачів 2000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п.1, 2 ч.3 ст. 133 ЦПК України «Види судових витрат»: До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Виходячи із вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь: позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 1722 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 80, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , 72 548 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди, 1722 грн. сплаченого судового збору та всього 76279 (сімдесят шість тисяч двісті сімдесят дев"ять ) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби ( COVID-19), строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Сторони по справі: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 АДРЕСА_4

Суддя Л.І. Гарасимків