Дата документу 07.10.2020 Справа № 334/8594/15-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/8594/15Головуючий у 1-й інстанції Махіборода Н.О.
Пр. № 22-ц/807/2295/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кримської О.М., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2016 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-3), який в подальшому уточнив (т.с. 1 а.с. 44-49), та в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 28.12.2005 року лише за період з 01.02.2011 року по 30.06.2015 року у розмірі 20979,25 грн., яка складається з: - 19980,23 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; - 999,02 грн. штрафу (процентна складова), від сплати якої відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 1218,00 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Махіборода Н.О. (т.с. 1 а.с. 25).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 27) відкрито провадження у цій справі.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2016 року (т.с. 1 а.с. 72-73) позов Банку у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку () заборгованість за договором б/н від 28.12.2005 року про відкриття карткового рахунку в сумі 19980,23 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку суму судового збору 1218,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2020 року (суддя Баруліна Т.Є. т.с. 2 а.с. 30) заяву ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 79-84) просила заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 1 а.с. 86).

З 15.12.1017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції, тому саме його нормами має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі.

Разом із тим, апеляційний суд має враховувати положення ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, які були чинними на час ухвалення судом першої інстанції рішення у цій справі (14 липня 2016 року).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 10 серпня 2020 року (т.с. 1 а.с. 95).

Ухвалою апеляційного суду дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року (т.с. 1 а.с. 99).

Банк не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі у встановлений апеляційним судом строк 15 днів з дня отримання ним копії ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у цій справі (17.08.2020 року розписка представника Банку т.с. 1 а.с. 97-98) та у тому числі на час її розгляду апеляційним судом взагалі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 1 а.с. 101-102).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у цій справі частково при вищевикладених обставинах, керувався ст. ст. 10, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог Банку у цій справі лише в частині задоволення.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

В силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідач ОСОБА_1 у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі обґрунтовувала свою апеляційну скаргу у тому числі тим, що вона не була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі на судове засідання 14 липня 2016 року, в якому було ухвалено вище зазначене заочне рішення судом першої інстанції (т.с. 1 а.с. 79-81) з посиланням на судову практику Верховного Суду, за якою повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду і не є належним доказом інформування відповідача про час і місце розгляду справи (постанова від 20.08.2018 у справі № 127/2871/16).

Вказані доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 підтверджуються матеріалами цієї справи, які містять конверти із судовими повістками на ім`я відповідача ОСОБА_1 на всі судові засідання у цій справі (28.03.2016 року та 14.07.2016 року), у тому числі на судове засідання 14.07.2016 року, в якому було ухвалено рішення судом першої інстанції, що є предметом апеляційного перегляду на теперішній час у цій справі, повернулись на адресу суду першої інстанції у цій справі без вручення із відміткою поштового відділення «за збігом строку зберігання» (т.с. 1 а.с. 38, 69-70).

Крім того, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального прав, рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, апеляційним судом встановлено, що Банком до його позову у цій справі було додано рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від. 09.04.2012 року у справі ЄУН 2-2180/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищезазначеним договором № б/н від 28.12.2005 року станом на 31.01.2011 року у вигляді заборгованості 12443,61 грн., у тому яка складається із заборгованості за тілом кредиту 6596,78 грн. (а.с. 4).

У цій справі Банк просить (уточнений позов т.с. 1 а.с. 49) стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 28.12.2005 року лише за період з 01.02.2011 року по 30.06.2015 року у розмірі 20979,25 грн. і лише яка складається із: 19980,23 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом та 999,02 грн. штрафу (процентна складова).

При цьому, апеляційним судом встановлено, що вищезазначений договір сторін Банку та ОСОБА_1 № б/н від 28.12.2005 року складається лише із підписаної заяви анкети ОСОБА_1 від 28.12.2005 року (т.с. 1 а.с. 11) та не підписаних останньою Умов та правил надання банківських послуг (т.с. 1 а.с. 12-17).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, яка є обов`язковою для застосування для загальних судів в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, відступила від правого висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24.09.2014 року (провадження № 6-144цс14), щодо форми кредитного договору, зазначивши, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може вважатись договором приєднання.

Проте, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі у цій справі визнала наявність вищезазначеного договору із Банком, просила лише застосувати позовну давність (т.с. 1 а.с. 79-81) та наполягала на відсутності у Банку права нараховувати відсотки після закінчення строку дії договору, що відповідає строку дії картки.

Крім того, апеляційний суд має виходити із презумпції правомірності правочину - вищезазначеного договору сторін № б/н від 28.12.2005 року, яка вже встановлена вищезазначеним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2012 року в іншій справі ЄУН 2-2180/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищезазначеним договором, яке набрало законної сили 20.04.2012 року та є чинним (копія а.с. 4). Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

В силу вимог ст. 82 ч. 5 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у… цивільній справі…, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справи, у якій беруть участь ті самі особи.

За таких обставин, апеляційним судом також встановлено, що строк дії договору, що дорівнює строку дії картки відповідача, становить - до 12/2012 (довідка Банку т.с. 2 а.с. 19) і після цієї дати (31.12.2012 року) Банк не мав права нараховувати відповідачу будь-які відсотки за користування кредитом за вищезазначеним договором № б/н від 28.12.2005 року взагалі, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, яка є обов`язковою для застосування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Звідси, Банк мав право на нарахування відповідачу відсотків у цій справі з 11.02.2011 року і лише по станом на 31.12.2012 року (до закінчення строку дії картки відповідача) у розмірі 13194,00 грн. (розрахунок Банку - т.с. 1 а.с. 9 зворот).

Однак, враховуючи, що Банк звернувся до суду у цій справі із вищезазначеним позовом лише 22.09.2015 року, тобто в межах трирічного (загального) строку позовної давності для виконання основного зобов`язання 31.12.2012 року (відмітка суду на позові Банку т.с. 1 а.с. 1), а підстави для переривання строку позовної давності для стягнення вищезазначеної заборгованості до цього мали місце лише у квітні 2012 року (позов Банку до суду в іншій справі ЄУН 2-2180/11 ст. 264 ч.ч. 2, 3 ЦПК України), оскільки, останній платіж відповідача за цим договором мав місце ще 04.08.2009 року у сумі 2153,60 грн. (а.с. 8 зворот), та відповідач ОСОБА_1 була позбавлена права з незалежних від неї обставин при вищевикладених встановлених апеляційним судом фактичних обставинах цієї справи заявляти про позовну давність у суді першої інстанції, тому апеляційний суд має право застосувати загальну (трирічну) позовну давність до вищезазначеної суми заборгованості відповідача перед Банком за відсотками станом на 31.12.2012 року у розмірі 13194,00 грн., та стягнути з відповідача у цій справі на користь Банку з відповідача лише заборгованість за відсотками за квітень-грудень 2012 року у розмірі 3036,14 грн. (розрахунок: заборгованість за відсотками станом на 31.12.2012 року 13194,00 грн. заборгованість за відсотками станом на 30.04.2012 року 10157,86, розрахунок Банку а.с. 9 зворот).

В іншій частині відсотків, нарахованих Банком після 31.12.2012 року і по станом на 30.06.2015 року (в межах позовних вимог Банку у цій справі) слід відмовити у цій справі за безпідставністю нарахування останніх. Банк вимог в порядку ст. 625 ЦК України у цій справі не заявляв.

Розмір штрафу (процентна складова) у вигляді 5 % від суми заборгованості складає у цій справі лише 151,81 грн., враховуючи суму заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь Банку у цій справі за рішенням суду (розрахунок: відсотки у розмірі 3036,14 грн. *5%/100%).

Враховуючи, що штраф (процентна складова) нараховувався Банком лише при подачі Банком вищезазначеного позову у цій справі до суду першої інстанції у вересні 2015 року, то спеціальний (однорічний) строк позовної давності до нього апеляційним судом у цій справі не може бути застосований за заявою відповідача, оскільки, останній є непропущеним.

Матеріали цієї справи не містять належних, допустимих доказів того, що вищезазначені суми заборгованості у вигляді відсотків та штрафу відповідачем були сплачені на користь Банку у добровільному порядку станом на час апеляційного перегляду цієї справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції у цій справі є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2016 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов Банку задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за договором б/н від 28.12.2005 року станом на 31.12.2012 року у вигляді відсотків за користування кредитом 3036,14 грн. та штрафу (процентна складова) 151,81 грн., а разом 3187,95 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч.ч.1, 10, 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 у цій справі при вищевикладених обставинах,

-Банк має право на стягнення з відповідача ОСОБА_1 судового збору за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 185,08 грн. (розрахунок: судовий збір 1218,00 грн. (т.с. 1 а.с. 23)* сума задоволених вимог Банку 3187,95 грн./ сума заявлених позовних вимог Банку 20979,25 грн. (уточнений позов т.с. 1 а.с. 44);

-відповідач ОСОБА_1 має права на стягнення судового збору з Банку у цій справі 2078,72 грн. (розрахунок: судовий збір за заяву до суду першої інстанції про перегляд заочного рішення у розмірі 384,20 грн. (т.с. 2 а.с. 1) + судовий збір за апеляцію у розмірі 1218,00 грн. (т.с. 1 а.с. 78) + доплата судового збору за апеляцію 849,00 грн. (т.с. 1 а.с. 94) =2451,20 грн. * сума відмовлених вимог Банку 17791,30 грн. (розрахунок: 20979,25 грн. - 3187,95 грн.) /сума заявлених вимог Банком 20979,25 грн. (уточнений позов т.с. 1 а.с. 44);

-різниця на користь відповідача в порядку взаємозаліку складає 1893,64 грн. (розрахунок: 2078,72 грн. - 185,08 грн.).

Керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384, п. 13 Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 липня 2016 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 28.12.2005 року станом на 31.12.2012 року у вигляді відсотків за користування кредитом 3036,14 грн. та штрафу (процентна складова) 151,81 грн., а разом 3187,95 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 1893,64 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 07.10.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кримська О.М.Подліянова Г.С.