У Х В А Л А

про обмеження виїзду за межі України

16 жовтня 2020 р. м. Кремінна

Справа № 414/2061/20

Провадження № 6/414/102/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Ковальова В.М.

за участю секретаря Олєйнікової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області подання заступника начальника Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Барабаш Ганни Іванівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Кремінського РВ ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) /далі Кремінський РВДВС/ Барабаш Г.І. 13 жовтня 2020 року звернулася до суду з поданням, в обґрунтування якого посилається на наступне. На виконанні Кремінського РВ ДВС знаходиться виконавче провадження № 58331907 з виконання вимоги №Ф-49-17У від 12 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Луганській області заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 62 153 грн. 87 коп. Незважаючи на вичерпні заходи, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено. На підставі цього державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, заступник начальника Кремінського РВ ДВС Барабаш Г.І. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що на виконанні Кремінського РВ ДВС знаходиться виконавче провадження № 58331907 з виконання вимоги №Ф-49-17У від 12 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Луганській області заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 62 153 грн. 87 коп. (а.с. 5, 6). У постанові головного державного виконавця Кремінського РВ ДВС Сіроштан Л.С. про відкриття виконавчого провадження було зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно розписки від 30 січня 2020 року (а.с. 11) ОСОБА_1 вказав, що повідомлений про відкриття виконавчого провадження стосовно нього про стягнення боргу у розмірі 62 153 грн. 87 коп., який він не сплачував у зв`язку з тяжким матеріальним становищем.

Постановою головного державного виконавця Кремінського РВ ДВС Шашкової О.О. від 14 червня 2020 року був накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті ОСОБА_1 після винесення постанови державного виконавця (а.с. 9).

Також під час проведення виконавчих дій було встановлено, що пенсії ОСОБА_1 не отримує, за трудовими та цивільно-правовими договорами останній не працює (а.с. 12, 13).

В межах виконавчого провадження в автоматичному режимі було здійснено запит до МВС України та отримано відповідь про те, що в базі даних МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби (а.с. 14-15).

Згідно з відповіддю Кремінської міської ради Луганської області № 03-06-02/2806 від 02 грудня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10), але згідно акту державного виконавця від 10 червня 2019 року боржник за вказаною адресою не мешкає, будинок знаходиться у неналежному стані.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що право на справедливий суд стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, аби остаточне обов`язкове судове рішення залишилося невиконаним (п. 74 рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі» за заявою № 22774/93 від 28.07.1999; п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Шмалько проти України» за заявою № 60750/00 від 20.07.2004; п. 42 рішення ЄСПЛ у справі «Ромашов проти України» за заявою № 67534/01 від 27.07.2004).

У справі «Soering vs UK» від 07.07.1989 Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Разом із тим, обмеження у праві виїзду за межі України є одним із засобів дієвого спонукання боржника до реального виконання судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 760/1293/17 від 30 жовтня 2019 року, який суд враховує під час розгляду та вирішення цього подання з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Інший висновок, на думку суду, не відповідав би принципам справедливості, добросовісності та розумності, а також унеможливив би забезпечення прав та законних інтересів стягувачів.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» від 21.01.1994 право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції; по-третє, знаходитися у справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід памятати, що таке обмеження може бути виправданим лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості (рішення ЄСПЛ у справі «Гочев проти Болгарії» від 26.11.2009).

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

З огляду на словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішення іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Якщо боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання боргового зобов`язання, а саме не надав своєчасно у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, у той час як виконавець зі свого боку вчинив всі дії, передбачені законом, зазначені обставини свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України.

Із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що про відкриття виконавчого провадження боржник був повідомлений згідно з порядком, визначеним Законом України «Про виконавче провадження», про що свідчить написана їм розписка. При цьому зобов`язання подати декларацію про доходи та майно боржник не виконав, жодних дій по виконанню (частковому виконанню) покладених на нього зобов`язань за виконавчим документом не зробив.

Отже обізнаність боржника про існування боргових зобов`язань перед державою та невжиття ним заходів щодо виконання судового рішення свідчить про допущену боржником свідому бездіяльність, яка дає підстави розцінити це як ухилення від виконання зобов`язань за виконавчим документом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити подання державного виконавця та тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 на строк до повного виконання ним зобов`язання за вимогою ГУ ДФС у Луганській області.

Суд також вважає за доцільне роз`яснити боржнику, що обмеження у праві виїзду за межі України має тимчасовий характер та відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України може бути скасоване за вмотивованою заявою боржника.

Керуючись ст.ст. 10, 258-261, 263, 441 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Барабаш Ганни Іванівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) без вилучення у нього паспорта громадянина України для виїзду за кордон на строк до повного виконання зобов`язань за виконавчим документом - вимогою №Ф-49-17У від 12 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДФС у Луганській області заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 62 153 грн. 87 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що суд може скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів із дня складання цієї ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя В.М.Ковальов