ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року

м.Суми

Справа №592/15228/19

Номер провадження 22-ц/816/1042/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області Скоробагатько Наталія Борисівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 лютого 2020 року в складі судді Хитрова Б.В., постановлену у м. Суми, повне судове рішення складено 28 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями після його смерті є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , баба та сестра позивача відповідно. 20.08.2019 року позивач зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак отримала відмову у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви. Вважає, що строк було пропущено нею з поважних причин, оскільки проходила курс соціальної реабілітації та адаптації осіб, залежних від опіумних наркотичних речовин в Громадській організації «Сіон» з 02.09.2018 року по теперішній час.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.02.2020 року позов задоволено та визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю у два місяці із дати ухвалення цього судового рішення.

Не погоджуючись з вказаним рішення, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції зробив висновок про відсутність публічного повідомлення нотаріусом позивача про відкриття спадщини, однак не витребував спадкову справу та не дослідив її, також такого клопотання про витребування не було заявлено і стороною позивача. Вказує, що під час розгляду справи не було встановлено, того факту, що позивач перебувала у закладі закритого типу та (або) не мала можливості його залишити, вільно пересуватись та не могла дізнатись про смерть свого батька. Зазначає, що показання свідків та повноваження представника позивача, яким подано позов, викликають сумнів, а місцевим судом було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування відомостей з органів поліції щодо здійснення позивачем крадіжки канцтоварів у період з 10 по 15 січня 2019 року в магазині, розташованого у м. Суми, що на думку скаржника, доводить факт вільного пересування позивача.

У відзиву на апеляційну скаргу позивач просила залишити рішення без змін, оскільки в ній не зазначено конкретно в чому полягає незаконність та необгрутовансть оскарженого рішення, яке було ухвалено при повному та всебічному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Позивач ОСОБА_1 та її представник проти скарги заперечили та просили в її задоволені відмовити. Як повідомили позивач на день смерті батька, курс лікування вона проходила у реабілітаційній громадській організації, яка місце знаходження якої розміщено за межами міста Суми і про його смерть їй стало відомо у липні 2019 року. Вона проживала із матір`ю, після того, як Батько пішов від них, а з бабусею та його донькою від іншого шлюбу весь цей час не спілкувалася.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не прибули, про час , дату і місце судового розгляду повідомлялися завчасно рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання.

Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області Скоробагатько Н.Б. в судове засідання не з`явилися, але про час та місце його проведення повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, та спадкоємцями, після смерті його є ОСОБА_1 - дочка, позивач у справі, ОСОБА_2 матір та ОСОБА_3 друга донька.

Інших спадкоємців немає.

13.12.2018 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Сумської області Скоробагатько Н.Б. було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 на підставі заяви ОСОБА_2 (а.с. 55 96).

20.08.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Сумської області Скоробагатько Н.Б. із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 , однак постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання такої заяви (а.с. 9).

Також, у постанові доведено позивачу до відома, що свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку спадкового майна на все майно спадкодавця були видані 19.06.2019 року на ім`я ОСОБА_2 , а на 1/2 частку спадкового майна свідоцтва ще не видані, так як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була неповнолітньою на день смерті батька, за оформленням спадщини ще не зверталася.

Відповідно до довідки Громадської організації «Сіон» від 09.09.2019 року позивач ОСОБА_5 02.09.2018 року звернулася в дану організацію для проходження курсу соціальної реабілітації та адаптації, так як була залежна від опіумних наркотичних речовин та з того часу по теперішній час знаходиться на реабілітації в даній організації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Згідно довідки від 11.09.2019 року №746 ОСОБА_1 на «Д» обліку у лікаря-нарколога Сумського обласного наркологічного диспансеру не перебуває (а.с. 15).

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста №2140 від 15.11.2019 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань», ОСОБА_1 перебувала на профілактичному обліку з лютого 2016 року по вересень 2019 року з діагнозом - панічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, зловживання зі шкідливими наслідками (а.с.34).

Ці дані підтверджені опитаними судом свідками, а саме, ОСОБА_6 який працює є керівником ГО «Сіон», та ОСОБА_7 , що є двоюрідною тіткою позивачки, яка повідомила позивача про смерть батька ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини є поважними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.ст. 1220, 1222, 1261, 1270 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності», як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 , оскільки причини пропуску строку, на які посилалась позивач, є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, та дають підстав для встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

При цьому, місцевим судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті батька сплив ІНФОРМАЦІЯ_4 , а до нотаріуса вона звернулась 20.08.2019 року, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Також, судом першої інстанції було вірно зазначено, що, з урахування положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат», пунктів 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, нотаріусом, при заведенні спадкової справи після смерті батька позивача - ОСОБА_4 , не було здійснено виклику всіх можливих спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Доводи апеляційної скарги про не витребування та не дослідження спадкової справи є безпідставними, оскільки в матеріалах справи наявна належно засвідчена копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_4 (а.с. 55-96), яка була надана приватним нотаріусом на запит суду.

Доводи скарги з приводу сумнівності показань свідків не заслуговують на увагу, оскільки дані особи давали присягу свідків та були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань (а.с. 107).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів у справі та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в оскарженій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 травня 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко